Африканюз – Уикипедия
Africanews | |
![]() | |
Стартиране | 20 април 2016 г. |
---|---|
Притежател | Евронюз |
Слоган | Your Voice |
Картина | 576i (SDTV) |
Език | английски, френски |
Седалище | Лион, Франция |
Свързани канали | Евронюз |
Уебсайт | www.africanews.com |
Разпространение | |
Излъчван за | Африка |
Аналогово | ![]() |
Цифрово | ![]() |
Сателит | ![]() |
Кабел | ![]() |
IPTV | ![]() |
Web | ![]() |
Африканюз в Общомедия |
Африканюз (на английски: Africanews) е панафрикански многоезичен телевизионен канал, собственост на „Евронюз“. Създаден е на 4 януари 2016 г. и започва излъчване на 20 април 2016 г.[1] Седалището му временно се намира в Поант Ноар в Република Конго, докато чака да се установи за постоянно в Бразавил.
История
[редактиране | редактиране на кода]Старт на проекта
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Africanews_coverage.svg/220px-Africanews_coverage.svg.png)
През 2013 г. Майкъл Питърс, председател на управителния съвет на „Евронюз“, стартира проекта за „африканска медия, която е политически независима и без никакви идеологически предпочитания“. Той призова Стивън Смит, специалист по Африка, и Франсоа Шиняк, бивш кореспондент на „Евронюз“ в Обединените арабски емирства, да ръководят проекта.
През януари 2014 г. „Евронюз“ обявява плана си за създаване на сестрински канал към паневропейския „Евронюз“: „Африканюз“, новинарски канал, посветен на Африка на юг от Сахара. „Евронюз“ подписва споразумение за хостинг с „Теле Конго“ и няколко месеца по-късно е основана „Африканюз“ – 100% дъщерно дружество на „Евронюз“.
През февруари 2015 г. започва набиране на френско и англоговорещи екипи. През септември техническите инсталации са изградени в Поант Ноар – временната централа на канала, за да посрещне редакционния екип от октомври. На 5 ноември, по време на Discop Africa в Йоханесбург, Майкъл Питърс разкрива концепцията и мисията на „Африканюз“ пред пресата и показва нейното лого и опаковка.
Изборът за създаване на централата в Република Конго е критикуван. Ръководството на „Африканюз“ посочва, че страната е единствената, която отговаря на спецификациите на компанията: централно географско положение в Африка, достъп до оптично влакно, осигуряване на сграда и редакционна независимост. По тази последна точка обаче страната е класирана едва на 115 от 180 в световната класация за свобода на печата, създадена от Репортери без граници. През 2015 г. президентът на Република Конго Дени Сасу-Нгесо приема нова конституция, за да може да встъпи като президент за трети мандат, а по време на президентските избори през 2016 г. френските журналисти са атакувани от полиция в цивилно облекло, телекомуникационните мрежи са прекъснати за няколко дни и политическите опоненти са заплашени.
Стартиране на канала
[редактиране | редактиране на кода]На 4 януари 2016 г. „Африканюз“ стартира своя уебсайт, достъпен на френски и английски език. Тогава в компанията работят 85 души от 15 различни националности. Същия ден тя стартира приложението Story Hunters, което приканва зрителите и интернет потребителите да генерират сами съдържание за канала. „Африканюз“ е редакционно независим от „Евронюз“ и има пет години, за да постигне финансова печалба.
„Африканюз“ започва излъчване малко след 17 часа на 20 април 2016 г. по време на дуплекс с централата на „Евронюз“ в Лион. Каналът излъчва на френски и английски език до 7,3 милиона домакинства в 33 страни от Африка на юг от Сахара благодарение на основните телекомуникационни оператори.[2] Той е безплатен за първите 6 месеца, за да позволи на възможно най-много хора да го открият. Тогава редакцията има 70 журналисти, включително 30 в централния офис в Поант Ноар и 40 кореспонденти на континента.
Излъчване
[редактиране | редактиране на кода]В момента програмите се излъчват както на английски, така и на френски – повечето екранни графики и надписи са двуезични. Каналът планира скоро да пусне съдържание на суахили, арабски, испански и португалски.[3]
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ www.africanews.com // 20 април 2016. Посетен на 22 април 2016.
- ↑ www.bbc.com // BBC News. 21 април 2016. Посетен на 22 април 2016.
- ↑ it.euronews.com // 4 януари 2016. Посетен на 22 април 2016.