Валтер Неринг – Уикипедия
Валтер Неринг | |
германски генерал | |
![]() | |
Звание | Генерал от танковите войски |
---|---|
Години на служба | 1911 1918; 1919 – 1945 г. |
Служи на | ![]() ![]() ![]() |
Род войски | ![]() ![]() ![]() |
Военно формирование | танкови войски |
Командвания | 18-а танкова дивизия Немски африкански корпус 4-та танкова армия 1-ва танкова армия |
Битки/войни | Първа световна война Втора световна война |
Награди | Кръст на честта |
Дата и място на раждане | Стрецин, Члухув |
Дата и място на смърт | |
Валтер Неринг в Общомедия |
Валтер Неринг (на немски: Walter Nehring) е немски генерал от времето на Втората световна война, известен с участието си в Африканския корпус.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Ранен живот и Първа световна война (1914 – 1918)
[редактиране | редактиране на кода]Валтер Неринг в роден в Стрецин, Члухув (днешна Полша), Германска империя на 15 август 1892 г. Присъединява се към 152-ри пехотен полк като офицерски кадет през 1911 година. Служи в имперската армия през Първата световна война и през 1915 година е награден с орден Железен кръст.
Междувоенен период
[редактиране | редактиране на кода]След войната остава в армията и до започването на Втората световна война се издига до ранг полковник.
Втора световна война
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/74/Bundesarchiv_Bild_101I-784-0203-14A%2C_Nordafrika%2C_Bayerlein%2C_Rommel%2C_Nehring.jpg/220px-Bundesarchiv_Bild_101I-784-0203-14A%2C_Nordafrika%2C_Bayerlein%2C_Rommel%2C_Nehring.jpg)
По време на кампанията в Полша служи под командването на ген. Хайнц Гудериан. По-късно участва в операция „Барбароса“ и през юли 1941 г. е награден с отличието Рицарски кръст по случай участието си в боевете при град Борисов.
Африка (1942)
[редактиране | редактиране на кода]През май 1942 г. е издигнат в ранг генерал-лейтенант и поема командването над германските части в Африканския корпус и участва в Боя при Алам Халфа (31 август – 7 септември 1942 година), където е ранен по време на въздушно нападение. След като се възстановява в Германия, на 16 ноември 1942 г. е изпратен обратно в Тунис, където му е поверено командването на германския контингент по време на туниската кампания. Той бързо организира германските и италианските части и три дни по-късно побеждава съюзническите сили при Меджез ел Баб и до края на месеца превзема Джедейда.
Ген. Алберт Кеселринг е впечатлен от представянето на Неринг като военен командир, но не му допадат откровените забележки за проблемите, с които се сблъсква германската армия в Северна Африка. Считан за песимист, Неринг е заменен през декември 1942 г. от ген. Ханс Юрген фон Арним.
СССР (1944)
[редактиране | редактиране на кода]Следващото назначение на Неринг е в Съветския съюз, където поема командването 24-ти танков корпус. От юли до август 1944 година командва 4-та танкова армия. През януари 1945 година е награден с Мечове към Рицарския кръст. На 20 март поема командването от генерал Готард Хайнрици над 1-ва танкова армия.
Пленяване и смърт
[редактиране | редактиране на кода]Неринг се предава на съюзниците на 9 май 1945 година. След кратък период като военнопленник той е освободен и прекарва остатъка от живота си в Дюселдорф. Умира на 20 април 1983 г. в Дюселдорф, Германия.[1]
Военна декорация
[редактиране | редактиране на кода]
|
|
Използвана литература
[редактиране | редактиране на кода]Библиография
[редактиране | редактиране на кода]- ((de)) Berger, Florian. Mit Eichenlaub und Schwertern. Die höchstdekorierten Soldaten des Zweiten Weltkrieges. Selbstverlag Florian Berger, 2000. ISBN 3-9501307-0-5.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Berger 2000, p. 241.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- ((de)) Ген. В. Неринг в немския сайт – Lexikon der Wehrmacht Архив на оригинала от 2009-09-25 в Wayback Machine.