Изповеди (Жан-Жак Русо) – Уикипедия
Изповеди | |
Les Confessions | |
![]() | |
Автор | Жан-Жак Русо |
---|---|
Първо издание | 1782 г. |
Оригинален език | френски език |
Начало | Je forme une entreprise qui n’eut jamais d’exemple et dont l’exécution n’aura point d’imitateur. |
Изповеди в Общомедия |
„Изповеди“ е автобиографична книга на Жан-Жак Русо. В съвремието често се публикува със заглавието „Изповедите на Жан-Жак Русо“, за да се разграничи от Изповедите на Августин Блажени. Книгата покрива първите петдесет и три години от живота на Русо, до 1765 г., и е завършена през 1769 г., но бива публикувана едва през 1782 г., четири години след смъртта му, въпреки че Русо е чел откъси от ръкописа си публично в различни салони и други места за срещи.
Описание
[редактиране | редактиране на кода]„Изповедите“ са на практика две отделни творби, като двете съдържат по шест книги. Книги от I до VI са написани между 1765 и 1767 и са публикувани през 1782, докато книги от VII до XII са написани през 1769 – 1770 и публикувани през 1789. Русо намеква за планирана трета част, но тя така и не е завършена. Въпреки че книгата съдържа фактически неточности – по-специално, датите на Русо често са неточни, някои събития не са точно така, а други са представени съвсем погрешно, непълно или неправилно [1], Русо дава отчет за преживяванията, които са оформили личността и идеите му. Например, някои части от собственото му образование ясно присъстват в неговия трактат за идеалното образование, Емил или За образованието.
Работата на Русо е забележителна, защото е една от първите важни автобиографии. Преди Изповедите двете известни големи автобиографични произведения са Изповеди на свети Августин и Животът на света Тереза от Авила. И двете произведения обаче се фокусират върху религиозния живот на своите автори, докато „Изповеди“ на Русо е една от първите автобиографии, в която някой описва собствения си живот главно по отношение на светските си преживявания и личните чувства. Русо съзнава уникалния характер на работата си; тя започва с известните думи: „Аз предприемам единствено по рода си дело, което едва ли някога ще има подражатели. Искам да покажа на себеподобните си един човек в цялата истинност на неговата природа; и този човек ще бъда аз." Неговият пример е последван: не след дълго от много други: Гьоте, Уърдсуърт, Стендал, Томас де Куинси, Джакомо Казанова и Виторио Алфиери написват своите автобиографии в подобен стил.
Изповедите са известни и с подробния разказ за унизителните и срамни моменти, преживени от Русо. Например Русо разказва за един инцидент, когато, докато е слуга, прехвърля своятавина за кражбата на панделка върху младо момиче, работещо в къщата[2]. В допълнение, Русо обяснява мотивацията си зад решението как да се разпореди с петте извънбрачни деца, които е имал с Терез Левасьор.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- Damrosch, Leo. Jean-Jacques Rousseau: Restless Genius. Houghton Mifflin Harcourt, 2007. ISBN 978-0618872022.
- Johnson, Paul. Intellectuals. HarperCollins, 2009. ISBN 978-0-06-187147-4.
![]() ![]() | Тази страница частично или изцяло представлява превод на страницата Confessions (Rousseau) в Уикипедия на английски. Оригиналният текст, както и този превод, са защитени от Лиценза „Криейтив Комънс – Признание – Споделяне на споделеното“, а за съдържание, създадено преди юни 2009 година – от Лиценза за свободна документация на ГНУ. Прегледайте историята на редакциите на оригиналната страница, както и на преводната страница, за да видите списъка на съавторите. ВАЖНО: Този шаблон се отнася единствено до авторските права върху съдържанието на статията. Добавянето му не отменя изискването да се посочват конкретни източници на твърденията, които да бъдат благонадеждни. |