Фридрих Улрих (Брауншвайг-Волфенбютел) – Уикипедия
Фридрих Улрих Friedrich Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttel | |
херцог на Брауншвайг-Люнебург, княз на Брауншвайг-Волфенбютел и Каленберг | |
![]() | |
Роден | |
---|---|
Починал | |
Погребан | Волфенбютел, Федерална република Германия |
Учил в | Тюбингенски университет |
Управление | |
Период | 1613 – 1634 |
Герб | |
![]() | |
Семейство | |
Род | Велфи |
Баща | Хайнрих Юлий (Брауншвайг-Волфенбютел) |
Майка | Елизабет Датска (1573–1626) |
Братя/сестри | София Хедвиг фон Брауншвайг-Волфенбютел Елизабет фон Брауншвайг-Волфенбютел Доротея Хедвиг фон Брауншвайг-Волфенбютел Доротея фон Брауншвайг-Волфенбютел Хедвиг фон Брауншвайг-Волфенбютел Анна Августа фон Брауншвайг-Волфенбютел Хайнрих Карл фон Брауншвайг-Волфенбютел Рудолф фон Брауншвайг-Волфенбютел Христиан фон Брауншвайг-Волфенбютел |
Съпруга | Анна София фон Бранденбург (4 септември 1614 – 11 август 1634) |
Деца | няма |
Фридрих Улрих в Общомедия |
Фридрих Улрих (на немски: Friedrich Ulrich; * 5 април 1591, Волфенбютел; † 11 август 1634, Брауншвайг) от род Велфи (Среден Дом Брауншвайг), е херцог на Херцогство Брауншвайг-Люнебург, княз на Брауншвайг-Волфенбютел и княз на Каленберг от 1613 до 1634 г.
Живот
[редактиране | редактиране на кода]Той е най-големият син на херцог Хайнрих Юлий фон Брауншвайг-Волфенбютел (1564 – 1613) и втората му съпруга принцеса Елизабет Датска (1573–1626), дъщеря на крал Фридрих II от Дания.
Фридрих Улрих следва в университетите в Тюбинген и Хелмщет и след това прави кавалерски тур в Англия и Франция. Неговият баща оставя на ненавършилия 23 години задължения от 1,2 милиона талери.
На 4 септември 1614 г. във Волфенбютел той се жени за принцеса Анна София фон Бранденбург (* 18 март 1598, † 19 декември 1659), дъщеря на курфюрст Йохан Зигизмунд (Бранденбург). Михаел Преториус пише сватбената музика.[1] Бракът му е нещастен и остава бездетен.
Фридрих Улрих има конфликти с град Брауншвайг и го обсажда три месеца през 1615 г. Той подписва всеки даден му документ без да го чете и така през 1616 г. назначава Антон фон Щрайтхорст за щатхалтер.[2] Майка му и нейният брат, датският крал Кристиан IV, имат голямо влияние в управлението. През Тридесетгодишната война той се опитва да остане неутрален. По-късно се съгласява да участва в поход с имперските войски, който завършва със загуба.[3]
Фридрих Улрих умира на 43 години след счупване на бедрата и е погребан в църквата „Св. Мария“ във Волфенбютел.
Той е един от най-слабите и неспособни владетели от род Дом Брауншвайг. Той се интересувал повече от трапезата и загубва голяма част от страната си. С неговата смърт изчезва Волфенбютелската линия на Дом Брауншвайг, и Волфенбютел попада обратно на Брауншвайгската главна линия под Август II Младия.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Jörg Jochen Berns: Höfische Festkultur in Braunschweig-Wolfenbüttel, 1590 – 1666, Rodopi, 1982, S. 25
- ↑ Wilhelm Havemann: Geschichte der Lande Braunschweig und Lüneburg. Band 2, Göttingen 1855, S. 582ff.
- ↑ Jürgen Schrader: Der Flecken Calvörde – Eine 1200-jährige Geschichte. Verlag Die Werkstatt, Göttingen 2011, S. 97.
Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Horst-Rüdiger Jarck: Friedrich Ulrich, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg (Wolfenbüttel). In: Horst-Rüdiger Jarck, Dieter Lent u. a. (Hrsg.): Braunschweigisches Biographisches Lexikon – 8. bis 18. Jahrhundert. Appelhans Verlag, Braunschweig 2006, ISBN 3-937664-46-7, S. 234f.
- Ferdinand Spehr: Friedrich Ulrich, Herzog von Braunschweig-Wolfenbüttel. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 7, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, S. 501 – 505.
- Albert Brauch: Friedrich Ulrich, Herzog von Braunschweig-Lüneburg-Wolfenbüttel. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 5, Duncker & Humblot, Berlin 1961, ISBN 3-428-00186-9, S. 501 f. (Digitalisat).
- Jürgen Schrader: Der Flecken Calvörde – Eine 1200-jährige Geschichte. Verlag Die Werkstatt, Göttingen 2011, ISBN 978-3-89533-808-3.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Allgemeine Deutsche Biographie, vol. 7, p. 501 – 505[неработеща препратка]
- Friedrich Ulrich, Welf site