Wilhelmine von Lichtenau
Wilhelmine von Lichtenau | |
![]() Contesa von Lichtenau | |
Date personale | |
---|---|
Născută | 29 decembrie 1753 Potsdam, Regatul Prusiei ![]() |
Decedată | (66 de ani) Berlin, Regatul Prusiei[1] ![]() |
Înmormântată | Berlin Alter Domfriedhof der St.-Hedwigs-Gemeinde[*] ![]() |
Părinți | Johann Elias Enke |
Căsătorită cu | Johann Friedrich Rietz Franz Ignaz Holbein |
Copii | Marianne von der Mark[*] Count Alexander von der Mark[*][2] unnamed daughter von Hohenzollern[*][2] Ulrike Sophie von Berckholzen[*][2] Christiane Sophie Friederike von Lützenberg[*][2] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | metresă[*] aristocrat ![]() |
Limbi vorbite | limba germană[3] ![]() |
Activitate | |
Partener(ă) | Frederic Wilhelm al II-lea al Prusiei ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Wilhelmine, Gräfin von Lichtenau, născută Wilhelmine Enke (29 decembrie 1753, Potsdam – 9 iunie 1820, Berlin), a fost metresa oficială a regelui Frederic Wilhelm al II-lea al Prusiei din 1769 până în 1797. Ea este privită ca activ politic și că a influențat politica Prusiei în timpul domniei regelui.[4]
Biografie
[modificare | modificare sursă]Tatăl ei, Johann Elias Enke, a fost muzician de cameră în serviciul regelui Frederic al II-lea al Prusiei. Wilhelmine l-a întâlnit pe prințul moștenitor Fredric Wilhelm în 1764. Regele a preferat ca prințul să mențină o relație cu ea decât cu femei străine, și în 1769 ea a devenit metresa oficială a prințului moștenitor. Cuplul a avut cinci copii,[5] din care numai unul a atins vârsta adultă:[6]
- o fiică (n./d. 10 august 1770).
- Ulrike Sophie von Berckholz (martie 1774 - 5 septembrie 1774).
- Christina Sophie Frederica von Lützenberg (25-31 august 1777).
- Contele Alexander von der Marck (4 ianuarie 1779 - 1 august 1787), raportat ca fiind copilul preferat al regelui; probabil a fost otrăvit.
- Contesa Marianne Diderica Frederica Wilhelmine von der Marck (29 februarie 1780 - 11 iunie 1814), căsătorită prima dată la 17 martie 1797 cu contele Frederick de Stolberg-Stolberg (au divorțat în 1799); a doua oară s-a căsătorit la 14 martie 1801 cu baronul Kaspar von Miaskowksi (de care de asemenea a divorțat) și a treia oară în 1807 cu Etienne de Thierry. Ea a avut patru fiice din cele trei căsătorii, cea mai mare dintre ele a fost poeta Louise de Stolberg-Stolberg.
În 1782, Fredric Wilhelm a aranjat ca ea să se căsătorească cu șamberlanul regelui Johann Friedrich Rietz (1755–1809), însă relația dintre Wilhelmine și Fredric Wilhelm a continuat. Wilhelmine a primit titlul de contesă von Lichtenau în 1794,[4] dar acest lucru nu a fost făcut public până în 1796.
După ce Frederic Wilhelm a murit în 1797, Wilhelmine a fost exilată și proprietatea ei confiscată, deși i s-a garantat o pensie (1800). În 1802 până în 1806, ea s-a căsătorit cu Franz Ignaz Holbein, cunoscut ca "Fontano" și cu 26 de ani mai tânăr decât ea. În 1811, Napoleon i-a permis să se întoarcă la Berlin.
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ „Wilhelmine von Lichtenau”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b c d The Peerage
- ^ IdRef, accesat în
- ^ a b Taberner, Stuart (2011). The Novel in German Since 1990. Cambridge, England: Cambridge University Press. pp. 101. ISBN 9780521192378
- ^ Wilhelmine Enke in: thePeerage.com [retrieved 10 May 2014].
- ^ «Wilhelmine Enke, the later Countess of Lichtenau». Discover Potsdam. Accessed 20/05/12.