Hippolyte Carnot – Wikipedia
Hippolyte Carnot | |
![]() | |
Född | 6 oktober 1801[1][2][3] Saint-Omer, Frankrike |
---|---|
Död | 16 mars 1888[4] eller 1888[5] Paris |
Begravd | Père-Lachaise kartor och Grave of Dupont-Carnot |
Medborgare i | Frankrike |
Sysselsättning | Politiker, historiker, översättare |
Befattning | |
Ledamot av julimonarkins deputeradekammare julimonarkins femte parlament, Seine (1839–1842) Ledamot av julimonarkins deputeradekammare Julimonarkins sjätte parlament, Seine (1842–1846) Ledamot av julimonarkins deputeradekammare julimonarkins sjunde parlament, Seine (1846–1848) Minister of Education and Religious Affairs Frankrikes provisoriska regering 1848, Frankrikes exekutiva kommission och regeringen Cavaignac I (1848–1848) Ledamot av 1848 års konstituerande församling, Seine (1848–1849) Suppleant i andra franska republiken Andra franska republikens nationella parlament, Seine (1850–1851) Deputy of the Corps législatif Lagstiftande kårens första legislatur, Seine (1852–1852) Deputy of the Corps législatif Lagstiftande kårens andra legislatur, Seine (1857–1863) Deputy of the Corps législatif Lagstiftande kårens tredje legislatur, Seine (1864–1869) Député à l'Assemblée nationale, Seine-et-Oise (1871–1876) Livstidssenator i franska senaten (1875–1888) | |
Barn | Marie François Sadi Carnot (f. 1837) Marie-Adolphe Carnot (f. 1839) |
Föräldrar | Lazare Carnot |
Släktingar | Nicolas Léonard Sadi Carnot (syskon) |
Heraldiskt vapen | |
![]() | |
Redigera Wikidata |
Lazare Hippolyte Carnot, född 6 oktober 1801 och död 16 mars 1888, var en fransk politiker. Han var son till politikern Lazare Carnot och bror till vetenskapsmannen Nicolas Léonard Sadi Carnot. Hippolyte Carnot var far till presidenten Marie François Sadi Carnot och mineralogen Marie-Adolphe Carnot.
Carnot följde sin far i landsflykt efter slaget vid Waterloo och återvände till Frankrike först 1823. Carnot anslöt sig till den liberala oppositionen under restaurationen, och var under en tid anhängare av Henri de Saint-Simons läror och deltog i gatustriderna under 1830 års revolution.
Som deputerad för Paris 1839, tog han aktiv del i den oppositionskampanj, som medförde Ludvig Filips fall. Några månader 1848 var han undervisningsminister, under vilken tid han lade fram lagen om fri och obligatorisk folkskoleundervisning och även arbetade för förbättring av folkskollärarnas ställning.
Under kejsardömet valdes han till deputerad 1852 och omvaldes 1857. Han vägrade avlägga trohetsed till kejsaren och deltog endast 1864 i deputeradekammarens sammanträden, varvid han tillhörde de 35 oppositionsmännens grupp. Under tredje republiken valdes han till deputerad 1871 och till senator på livstid 1875.
Carnot författade ett stort antal tidnings- och tidskriftsartiklar, sociala, historiska och politiska studier. På svenska finns Franska revolutionen (1789-1804) (La revolution française, résumé historique) i översättning av Otto Wilhelm Ålund (Bonnier, 1889).
Källor
[redigera | redigera wikitext]- Svensk uppslagsbok. Lund (1930).
Noter
[redigera | redigera wikitext]- ^ Bibliothèque nationale de France, BnF Catalogue général : öppen dataplattform, licens: öppen licens.[källa från Wikidata]
- ^ läs online, www2.assemblee-nationale.fr .[källa från Wikidata]
- ^ Frankrikes nationalförsamling (red.), Sycomore, Lazare, Hippolyte Carnot, 17258, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Bibliothèque nationale de France, BnF Catalogue général : öppen dataplattform, läs online, läst: 10 oktober 2015, licens: öppen licens.[källa från Wikidata]
- ^ läs online, www.dla-marbach.de .[källa från Wikidata]
Externa länkar
[redigera | redigera wikitext]Wikimedia Commons har media som rör Hippolyte Carnot.
|