Багажник (автомобіль) — Вікіпедія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/Perednij-bagazhnik-miniatyura.jpg/250px-Perednij-bagazhnik-miniatyura.jpg)
Багажник або багажне відділення — простір в автомобілі, що призначається для розміщення вантажу, запасного колеса та в деяких випадках паливного бака. Кришка багажника, як правило, навішується на двох завісах і фіксується у відкритому положенні замком.
На перших «самохідних екіпажах» ХІХ століття, здатних здійснювати лише короткочасні прогулянкові та змагальні поїздки, багажник був відсутній.
З підвищенням надійності двигунів та автомобілів загалом, на початку XX століття зародився й автотуризм, що викликало необхідність перевезення багажу. За аналогією з кінними екіпажами використовували дві схеми перевезення багажу: валіза, що кріпилася мотузками та ременями зовні в задній частині кузова, або кріплення на даху закритих екіпажів.
Це позначилося на назві багажника — наприклад, в англомовних країнах його називають «boot», що перекладається саме як «валіза». У СРСР у тридцяті-сорокові роки також використовували термін «валіза» (зокрема, в документації до автомобіля «Перемога»), але пізніше він був витіснений словом «багажник».
Перший напрямок через проміжну стадію спеціальних відкидних ґрат, знімних кофрів і цілих гарнітурів «авточемоданів» призвело до появи на кузовах типу седан, лімузин і купе до кінця 30-х сучасного типу багажника, тобто, створенню класичного триоб'ємного типу до створення знімних багажників надахового розташування.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/40/1965_Rambler_Classic_660_4-d_blue-white_VA-t.jpg/220px-1965_Rambler_Classic_660_4-d_blue-white_VA-t.jpg)
Наприкінці 20-х для доставлення багажу залізничних пасажирів зі станцій у готелі й назад було створено засклений кузов типу «стейшн-вегон», що став предтечею двооб'ємного кузова типу універсал.
У 1965 році з'явився попередник усіх сучасних хетчбеків — Renault R16.
На початку 80-х у зв'язку з підвищенням якості ущільнювачів дверей, а також створенням легкознімних сидінь популярність двох- та одноб'ємних кузовів значно зросла і зараз вони успішно конкурують із кузовами триоб'ємного типу, особливо у Західній Європі, наприклад, у Франції це основний тип кузова.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b5/Volkswagen_Type_1_%28Auto_classique_St._Lazare_%2710%29.jpg/220px-Volkswagen_Type_1_%28Auto_classique_St._Lazare_%2710%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/1955_Hudson_Rambler_2-door_AACA_Iowa_2012_e.jpg/220px-1955_Hudson_Rambler_2-door_AACA_Iowa_2012_e.jpg)
Багажник найчастіше знаходиться в задній частині автомобіля. Ранні конструкції мали зовнішню стійку на задній частині автомобіля для кріплення багажника.[1] Пізніші конструкції інтегрували відсік для зберігання в кузов автомобіля і з часом стали більш обтічними.[2][3] Основний відсік для зберігання зазвичай розташовується в кінці автомобіля, навпроти якого розташований двигун.[4]
Деякі середньомоторні або електромобілі мають багажні відділення як спереду, так і ззаду.[5] Наприклад Volkswagen Type 3, Porsche 914, Porsche Boxster та Toyota MR2. The mid-engined Fiat X1/9 із середнім двигуном також має два відсіки для зберігання речей, хоча заднє невелике, легкодоступне і практично кубоподібної форми.[6]
Автомобілі з заднім двигуном, такі як Volkswagen Beetle або Porsche 911 мають багажник перед салоном.[7][8]
Іноді протягом терміну служби автомобіля кришку можна змінити, щоб збільшити розмір або покращити практичність і корисність форми багажника. Приклади цього включають редизайн Beetle на «Super Beetle» 1970-х років і довоєнний і післявоєнний Citroën Traction Avant 1950-х років.
- ↑ Fletcher, David H. (2002). The Portland Company, 1846–1982. Arcadia Publishers. с. 79. ISBN 9780738511405. Архів оригіналу за 10 січня 2022. Процитовано 12 липня 2014.
- ↑ Peerless (automobile advertisement). Automobile Journal. 66: 7. 1919. Архів оригіналу за 10 січня 2022. Процитовано 12 липня 2014.
- ↑ Thule – Багажник.ua официальный дистрибьютор Thule в Украине. bagazhnik.ua (ru-Uk) . Архів оригіналу за 1 січня 2022. Процитовано 10 січня 2022.
- ↑ Madden, W. C. (2003). Haynes-Apperson and America's first practical automobile: a history. McFarland. с. 61. ISBN 9780786413973. Архів оригіналу за 11 січня 2022. Процитовано 12 липня 2014.
- ↑ Scharff, Robert, ред. (1990). Complete Automotive Estimating. Delmar Publishers. с. 34—35. ISBN 9780827335851. Архів оригіналу за 11 січня 2022. Процитовано 12 липня 2014.
- ↑ Hartford, Bill (September 1973). The X1/9: Fiat has a deal you can't refuse. Popular Mechanics. 140 (3): 26B, 26D, and 26F. Архів оригіналу за 10 січня 2022. Процитовано 12 липня 2014.
- ↑ Unveiling the Tucker. Popular Mechanics. 88 (3): 136—138. September 1947. Архів оригіналу за 10 січня 2022. Процитовано 12 липня 2014.
- ↑ Gunnell, John (2005). Standard Catalog of Volkswagen, 1946–2005. Krause. с. 15. ISBN 9780873497619. Процитовано 12 липня 2014.
{{cite book}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання)
- Кисликов В. Ф., Лущик В. В. Будова й експлуатація автомобілів: Підручник. — 5-те вид. — К.: Либідь, 2005. — 400 с. ISBN 966-06-0386-X.