Блок Наталії Вітренко «Народна опозиція» — Вікіпедія
Блок Наталії Вітренко «Народна опозиція» | |
---|---|
![]() | |
Дата заснування | 2006 |
Ідеологія | Русофільство, Євроскептицизм |
Союзники та блоки | Партія регіонів, Комуністична партія України |
Офіційний сайт | vitrenko.org.ua |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2d/%D0%91%D0%BB%D0%BE%D0%BA_%D0%92%D1%96%D1%82%D1%80%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_2006.png/280px-%D0%91%D0%BB%D0%BE%D0%BA_%D0%92%D1%96%D1%82%D1%80%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_2006.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b0/Vitrenko-Alchevsk-20080907.png/220px-Vitrenko-Alchevsk-20080907.png)
Бло́к Ната́лії Вітре́нко «Наро́дна опози́ція» — український передвиборчий блок, очолюваний Наталією Вітренко, у який входили Прогресивна соціалістична партія України та партія Русь. Блок було спеціально створено для участі у парламентських та місцевих виборах у 2006 році. За результатами виборів до парламенту, блок отримав підтримку 743 704 виборців, тобто 2,93 % від усіх голосів. Прохідний бар'єр для партій та блоків на цих виборах становив 3 %, тож «Народна опозиція» до Парламенту не потрапила. Однак блок зумів подолати 3 % бар'єр у ряді регіонів, і отримав представництво у багатьох органах місцевого самоврядування. Тоді ж Блок Наталії Вітренко "Народна опозиція" подав скаргу до Європейського суду з прав людини, доводячи, що держава Україна "не забезпечила прозорий і чесний підрахунок голосів" на парламентських виборах.[1] Зокрема, блок мав своїх депутатів у всіх обласних радах Півдня та Сходу України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Севастополі, а також у Сумській області.
- За надання російській мові статусу другої державної.
- Проти вступу України до НАТО, антизахідна риторика.
- За союз між Україною, Росією та Білоруссю.
- Сторінка блоку в інтернеті [Архівовано 20 квітня 2021 у Wayback Machine.](рос.)
![]() | Це незавершена стаття про політику. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- ↑ Вітренко пішла в Європейський суд скаржитися на українські вибори. Українська правда (укр.). Процитовано 29 лютого 2024.