Браун Михайло Петрович — Вікіпедія
Михайло Петрович Браун | |
---|---|
![]() | |
Народився | 26 лютого 1903 Ставрополь |
Помер | 27 серпня 1977 (74 роки) Київ |
Поховання | Байкове кладовище |
Країна | ![]() |
Діяльність | науковець, металург, викладач університету |
Alma mater | Донський політехнічний інститут |
Галузь | металознавство |
Вчене звання | професор |
Науковий ступінь | доктор технічних наук |
Партія | КПРС |
Діти | Браун Олег Михайлович |
Нагороди | ![]() |
Михайло Петрович Браун (26 лютого 1903, Ставрополь — 27 серпня 1977, Київ) — український радянський науковець-металознавець, доктор технічних наук, професор, заслужений діяч науки і техніки УРСР (з 1973 року).
Народився 13 (26 лютого) 1903 року у місті Ставрополі. У 1929 році закінчив Донський політехнічний інститут. Працював на металургійних і машинобудівних заводах Волгограда і Свердловська, викладав у Північно-Кавказькому металургійному і Новочеркаському авіаційному інститутах, Українській сільськогосподарській академії (з 1955 по 1971 рік на кафедрі технології конструкційних матеріалів та матеріалознавства[1]). Член ВКП(б) з 1944 року.
В 1951–1954 роках працював в Інституті чорної металургії, з 1955 року — в Інституті проблем лиття АН УРСР.
Помер на 75-му році життя 27 серпня 1977 року. Похований разом із родиною на Байковому кладовищі (північна частина ділянки № 33, 50°25′03″ пн. ш. 30°30′10″ сх. д. / 50.4176389° пн. ш. 30.5028333° сх. д.).
- Донька — науковиця-матеріалознавиця, металург, доктор технічних наук Леоніла Нероденко (1937—2015).
- Зять — науковець-металург, доктор технічних наук Михайло Нероденко (нар. 1937).
- Син — науковець-фізик, доктор фізико-математичних наук Олег Браун (1949—2019)[2].
Основні праці стосуються проблем легування і термічної обробки сталі і сплавів, створення комплекснолегованих сталей, розробки методів фрактографічного аналізу.
- ↑ elibrary.nubip.edu.ua[недоступне посилання з червня 2019]
- ↑ Нероденко Леоніла Михайлівна
- Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.