Кюлоти — Вікіпедія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Vladimir_Borovikovskiy_-_%D0%9F%D0%BE%D1%80%D1%82%D1%80%D0%B5%D1%82_%D0%BA%D0%BD%D1%8F%D0%B7%D1%8F_%D0%90.%D0%91.%D0%9A%D1%83%D1%80%D0%B0%D0%BA%D0%B8%D0%BD%D0%B0_-_Google_Art_Project.jpg/220px-Vladimir_Borovikovskiy_-_%D0%9F%D0%BE%D1%80%D1%82%D1%80%D0%B5%D1%82_%D0%BA%D0%BD%D1%8F%D0%B7%D1%8F_%D0%90.%D0%91.%D0%9A%D1%83%D1%80%D0%B0%D0%BA%D0%B8%D0%BD%D0%B0_-_Google_Art_Project.jpg)
Кюло́ти (фр. culotte, від cul — «зад») — короткі застібувані під коліном штани, які носили переважно тільки аристократи. Кюлоти носили з панчохами і черевиками з пряжками. Увійшли в моду у Франції в XVI столітті і з видозмінами дожили до XIX століття. Близько 1780 граф д'Артуа, майбутній король Франції Карл X, ввів в моду як одяг для верхової їзди замшеві кюлоти: чотири лакеї натягували їх на нього, і чотири — знімали. У Росії з'явилися в XVII ст.
Незважаючи на аристократичність походження, в народ кюлоти перейшли через мундир солдата прусської королівської армії, який повністю повторював дворянський костюм, який включав в себе вузькі штани трохи нижче коліна, що застібався з боків на ґудзики. Кюлоти, як і камзол, в армії носили палевого, жовтого, білого або червоного кольору. Їх колір виступав відмінною рисою при використовуванні піхотними полками уніформи.
- Р. М. Кирсанова. Кюлоты // Костюм в русской художественной культуре 18 — первой половины 20 вв.: Опыт энциклопедии / под ред. Т. Г. Морозовой, В. Д. Синюкова. — М. : Большая Российская энциклопедия, 1995. — С. 149—150. — 50 000 прим. — ISBN 5-85270-144-0.
- Л. В. Беловинский. Кюлоты // Иллюстрированный энциклопедический историко-бытовой словарь русского народа. XVIII — начало XIX в / под ред. Н. Ерёминой. — М. : Эксмо, 2007. — С. 340. — 5 000 прим. — ISBN 978-5-699-24458-4.
- ГОСТ 8541-84 Изделия чулочно-носочные, вырабатываемые на круглочулочных автоматах.
- Кюлоты // EdwART. — 2011.
- Брюки-кюлоти: з чим носити модний тренд 2020 [Архівовано 27 лютого 2021 у Wayback Machine.]