Ліцензія відкрита — Вікіпедія
Відкрита ліцензія є однією з видів експортних (імпортних) ліцензій, які використовуються в Україні як заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.Ліце́нзія відкри́та (індивідуальна) — дозвіл на експорт (імпорт) товару протягом певного періоду часу (але не менше одного місяця) з визначенням його загального обсягу[1].
Законодавство передбачає можливість видачі власником прав на об'єкт права інтелектуальної власності так званої відкритої ліцензії. У випадку коли власник патенту зацікавлений у зниженні розміру збору за підтримання чинності патенту чи бажає більш швидкого поширення використання свого винаходу, він робить офіційну заяву до Державного патентного відомства України про надання дозволу будь-якій особі використовувати зазначений винахід.[1] [Архівовано 20 квітня 2016 у Wayback Machine.]
За таких умов ліцензіар одержує від держави пільги по сплаті щорічного збору за підтримання чинності патенту, розмір якого знижується на 50%. Крім того, власник має право відкликати свою заяву.
Порядок надання відкритої ліцензії визначено „Інструкцією про розгляд та публікацію заяви власника патенту України про надання будь-якій особі дозволу на використання запатентованого винаходу (корисної моделі)"[2].
- ↑ Ліцензія відкрита. Архів оригіналу за 24 вересня 2014. Процитовано 19 травня 2014.
- ↑ Ліцензійна угода[недоступне посилання]
- Ліцензія зовнішньоекономічна [Архівовано 17 листопада 2016 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2001. — Т. 3 : К — М. — 792 с. — ISBN 966-7492-03-6.
- Ліцензування зовнішньо-торгових операцій