Токусанхін — Вікіпедія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1a/Shiroi_koibito.jpg/220px-Shiroi_koibito.jpg)
Токусанхін (яп.特産品, переклад: спеціальні продукти) — продукти, які виробляються або вирощуються лише в певній країні чи регіоні, є репрезентативними для цього регіону.[1] Токусанхіни часто використовують в екібенах і упаковують як оміяге(сувеніри). В Японії токусанхін це категорія мейбуцу.
Токусанхін — це продукт, який виробляється в певному регіоні Японії та добре відомий вкраїні як продукт цього регіону. Типові приклади токусанхін включають сільськогосподарську продукцію, морську продукцію та продукти переробки (харчові продукти, вироби ремесел тощо), готові страви місцевої кухні, одяг, іграшки та декоративні елементи тощо. Існує токусанхін, що пов'язано з кліматом, наприклад вирощування мандарин та яблук, а є продукти, що тісно пов'язані з історичним розвитком території, її культурою та особливостями, наприклад, овочі Кіото, японський батат провінції Сацума і старе саке.
Токусанхін популярні серед туристів, але вони продаються по всій країні, експортуються по всьому світу. Останнім часом став популярним рух місцевого виробництва та споживання, який спрямований на розвиток місцевого виробництва.
Деякі токусанхін префектур Японії[2]:
- Акіта
- Фукуока
- Фукусіма
- Хіросіма
- Хоккайдо
- Кобе
- Кіото
- Міє
- Нагоя
- Ніїґата
- Осака
- Сіґа
- Сікоку
- Токіо
- Ямаґата
- ↑ Metzger-Court, Sarah; Pascha, Werner (16 грудня 2013). Japan's Socio-Economic Evolution. Routledge. ISBN 978-1-134-24390-7.
- ↑ Information about prefectures in Japan. www.coscom.co.jp. Процитовано 18 лютого 2024.