Три товстуни (фільм, 1966) — Вікіпедія
Три товстуни![]() | |
---|---|
рос. Три толстяка | |
![]() | |
Жанр | казка пригоди |
Режисер | Олексій Баталов Йосип Шапіро |
Сценарист | Олексій Баталов Михайло Ольшевський |
На основі | Три товстуни |
У головних ролях | Ліна Бракніте Олексій Баталов Петро Артем'єв Валентин Нікулін Олександр Орлов Ріна Зелена Роман Філіппов Сергій Кулагин Євген Моргунов Борис Христофоров |
Оператор | Сурен Шахбазян |
Композитор | Микола Сидельников |
Кінокомпанія | «Ленфільм» |
Тривалість | 85 хвилин |
Мова | російська |
Країна | ![]() |
Рік | 1966 |
IMDb | ID 0061121 |
«Три товстуни» (рос. «Три толстяка») — російський радянський художній фільм-казка по однойменної повісті Юрія Олеші режисера Олексія Баталова. Баталов сам зіграв одну з головних ролей фільму — гімнаста Тибула.
Прем'єра фільму в СРСР відбулася 18 листопада 1966 року.
У країні Трьох Товстунів народ не задоволений владою цих загрузлих у жорстокості, жадібності і багатстві правителів. Товстуни хочуть виховати спадкоємця престолу Тутті таким же, як самі, для чого навіть намагалися дістати йому залізне серце. Повстання підіймають заводіяки - канатоходець Тибул і зброяр Просперо. Допомагають їм у цій нелегкій справі доктор Гаспар і дівчинка Суок.
У фільмі збережена загальна канва сюжету першоджерела, хоча в ньому є кілька значущих відмінностей. Так, лялька спадкоємця Тутті була зіпсована не бунтівними гвардійцями, а генералом Караско — через недогляд. Сам генерал Караско — образ, відсутній в книзі (хоча йому передані деякі функції Бонавентури, що став епізодичним персонажем), - холоднокровний і безжальний інтриган, здатний на будь-які злочини. Наприклад, він вбиває свого підлеглого, щоб приховати від Тутті свою провину у псуванні ляльки.
Були змінені також обставини втрати ляльки доктором — по фільму він не встиг навіть приступити до спроби полагодити її. Причиною цього інциденту мимоволі стали революціонери, що збираються захопити в полон державного канцлера.
У книзі на прохання доктора Гаспара кару заколотників була скасована указом Товстунів, хоча спочатку вони вимагали у доктора придумати іншу винагороду за лагодження ляльки, у фільмі ж доктору Гаспару було дано уявну згоду генерала Караско, яке він і не збирався виконувати, а Товстуни взагалі про прохання вченого нічого не знали. Після цього Караско обманом заманив вченого в камеру, де і залишив, щоб той не зміг зажадати виконання обіцянки спадкоємця Тутті.
У фільмі Тутті практично відразу ж здогадується, що Суок — жива, і не видає її, так як радий, що може нарешті поспілкуватися з живою дитиною. У книзі ж спадкоємець не здогадується про це до самого фіналу книги.
Продавець повітряних куль у книзі був нейтральним персонажем, до того ж надали послугу заколотникам, повідомивши про підземий тунель, через який він залишив палац Трьох Товстунів, після того, як волею випадку залетів туди на своїх кулях. У фільмі ж цей персонаж лояльний Товстунам стукач, а у фантастичний політ на повітряних кулях його відправив Тибул, після того, як продавець спробував його видати. Джерело ж інформації про тунелі у фільмі не ясний.
Лінія з ученим Тубом, творцем ляльки, виключена — Суок відразу ж знаходить у звіринці Просперо. Відповідно, не згадується, чи був Тутті братом Суок. Подібність Суок і ляльки, таким чином, залишається без пояснення. Замість Пантери (вірніше, леопарда) друзі звільнили зі звіринцю ручну тигрицю Ленору, що раніше належала Суок.
У фільмі змова з підміною ляльки та участь у ньому доктора Гаспара розкрив Караско, хоча в книзі лояльність Арнери не брали під сумнів і судили в підсумку тільки «уявну ляльку». Трюк з підміною дівчинки на ляльку у фільмі — теж авторства Гаспара. Взагалі, сцена страти кардинально відрізняється від написаної в книзі. Арнери і Суок засудили до обезголовлювання. Переодягнений гвардійцем Тибул вкрав сокиру ката, щоб потягнути час. Спадкоємець Тутті, який не був, на відміну від книги, приспаний - втрутився і зажадав припинити страту, і був поранений генералом Караско, таким чином поставили себе і проти офіційної влади.
Можна також зауважити, що Товстуни у фільмі неодноразово називаються «Їх величності», хоча в першоджерелі королівський титул стосовно них ніколи не застосовується. Їх подальша доля невідома, хоча фінал фільму виразно знаменується повною перемогою народу. Також відсутні випадки переходу гвардійців на бік народу (тоді як у книзі на одній з перших сторінок гвардієць-рядовий вбиває власного командира, який намагався стріляти в Тибула).
- Ліна Бракніте — Суок
- Петя Артем'єв — спадкоємець Тутті
- Олексій Баталов — Тибул
- Валентин Никулін — доктор Гаспар Арнери
- Олександр Орлов — клоун Серпня
- Ріна Зелена — тітонька Ганімед
- Роман Филіппов — зброяр Просперо
- Сергій Кулагін — 'Товстун
- Євген Моргунов — Товстун
- Борис Христофоров — Товстун
- Павло Луспекаєв — генерал Караска (роль наполовину озвучив — Григорій Гай)
- Борис Ардов — капітан Бонавентура
- Микола Вальяно — канцлер (роль озвучив) — Микола Трофимов)
- Микола Карнаухов — продавець повітряних куль
|
|
- Сценарій — Олексія Баталова, Михайла Ольшевського
- Режисери-постановники — Олексій Баталов, Йосип Шапіро
- Головний оператор — Сурен Шахбазян
- Художники — Белла Маневич, Ісаак Каплан
- Композитор — Микола Сидельников
- Звукооператор — Борис Антонов
- Режисер — М. Шейнін
- Оператори — Олександр Дібривний, Володимир Пономарьов, Олексій Сисоєв
- Асистенти режисера
И. Вишневська, Марія Давидова, В. Кузнецьова, А. Степанова, В. Федоров - Асистенти оператора — А. Кудрявцев, С. Сизих
- Художники-гримери — А. Буфетова, Микола Еленбоген
- Художники-декоратори — Георгій Карпачова, Грачья Мекінян, Р. Тараканова
- Асистенти художника
- по костюмах — В. Кулішова
- з реквізиту — И. Зайцева
- Монтажер — Раїса Ізаксон
- Редактор — Фріжетта Гукасян
- Директор картины — Михайло Шостак
- Фільм знімали в Таллінні.
- Для зйомок сцени польоту на повітряних кулях була виготовлена лялька розміром з людину і вагою 1 кілограм. У ляльку був вмонтований механізм, завдяки якому вона в польоті повертала голову і дригала ногами. Однак під час зйомок повітряні кулі з лялькою відірвалися, і їх понесло. Для виготовлення нової ляльки не було часу, тому Микола Карнаухов сам виконав трюк з польотом на повітряних кулях.
- Заради невеликого епізоду, де герой Олексія Баталова Тибул, ховаючись від стражників, йде по канату над площею, він кілька місяців тренувався ходити по канату, щоб зіграти цю сцену без дублера.
- Деякі епізоди фільму за участю Суок замість Ліни Бракніте озвучувала Аліса Фрейндліх.
- В оригінальній повісті Олеші, де дотримується чиста образність, у товстунів не було ніяких титулів, що натякають на їх положення в системі управління країни, лише сфери їх монополій: хліб, вугілля і залізо. У фільмі ж вони називаються "Величність", очевидно маючи на увазі, що вони - Регенти при малолітньому Тутті (хоча до регентам застосовувалися звернення Світлість і Превосходительство). Крім того, в повісті немає жодних натяків на час, що відбувається, за винятком кількох деталей загального характеру (зокрема, перуку у секретаря). Це дає ілюстраторам можливість поміщати події "Трьох товстунів" в стилістику будь-якій європейській революції кінця XVIII століття - першої половини XIX століття. У фільмі ж чітко дотримана локація 1820-1830-хх років.
- Співавтором сценарію фільму виступив єдиноутробний брат Олексія Баталова - Михайло Ольшевський, згодом висвячений на священика Михайло Ардов.
- Мова: Російська
- Кольоровий
- Широкоформатний
- Стереозвук