Трудовий мігрант — Вікіпедія
Трудовий мігрант - особа, що займається оплачуваною діяльністю[1] в державі, громадянином якої він чи вона не є. Для законної діяльності трудовий мігрант повинен отримати дозвіл на в'їзд, перебування та оплачувану діяльність в державі роботи за наймом відповідно до законодавства цієї держави і міжнародними угодами, учасником яких є ця держава. Тож бувають легальні та нелегальні трудові мігранти.
Робоча сила мігрантів історично відігравала найважливішу роль на національному та місцевому рівнях економік. Економічна глобалізація створила більше трудових мігрантів, ніж будь-коли раніше. Хоча розвинені країни збільшили свій попит на працю, особливо на некваліфіковану працю робітників з країн, що розвиваються. У результаті мільйони працівників та їхніх сімей виїжджають до інших країн, щоб знайти роботу.[2] Цей приплив трудящих-мігрантів сприяє зростанню нетрів та міської бідності, за словами Майка Девіса[3]. Деякі з цих працівників, як правило, з сільської місцевості, не можуть дозволити собі житло у містах і тому живуть у нетрях [48]. Деякі з цих некваліфікованих працівників, що живуть у нетрях, потерпають через безробіття та заробляють на життя у тіньовому секторі економіки. За даними Міжнародної організації праці, станом на 2013 рік було близько 175 мільйонів мігрантів по всьому світу[3].
Генеральна Асамблея ООН постановила проголосити 18 грудня днем прийняття Міжнародної конвенції про захист прав всіх трудящих-мігрантів і членів їх сімей - Міжнародним днем мігранта, підкресливши цим потреба в подальших зусиллях щодо забезпечення поваги прав людини і основних свобод усіх мігрантів.
- ↑ Про зовнішню трудову міграцію. Законодавство України (укр.). Процитовано 16 вересня 2018.
- ↑ Що потрібно знати про роботу за кордоном?
- ↑ а б International Labour Standards on Migrant workers. www.ilo.org (англ.). Процитовано 16 вересня 2018.
- Міжнародна конвенція про захист прав усіх трудящих-мігрантів і членів їх сімей // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2001. — Т. 3 : К — М. — 792 с. — ISBN 966-7492-03-6.