Українець Остап Віталійович — Вікіпедія
Остап Українець | ||||
---|---|---|---|---|
![]() Остап Українець. Квітень 2017 року. | ||||
Ім'я при народженні | Остап Віталійович Українець | |||
Народився | 24 квітня 1994 (30 років) Калуш | |||
Громадянство | ![]() | |||
Національність | українець | |||
Діяльність | письменник, перекладач | |||
Сфера роботи | Історична проза[d][1], фантастика[1] і перекладацтво[d][1] | |||
Alma mater | Національний університет «Києво-Могилянська академія» | |||
Мова творів | українська | |||
Роки активності | від 2012 до сьогодні | |||
Жанр | фентезі, історична проза | |||
Magnum opus | Роман «Малхут» | |||
| ||||
![]() | ||||
Остап Віталійович Українець (нар. 24 квітня 1994, Калуш) — український письменник і перекладач, засновник та автор YouTube-каналу «Твоя підпільна гуманітарка».
Остап Українець народився в Калуші в сім'ї лікаря-мікробіолога Віталія Григоровича Українця (1969—2021) й музикантки, учительки і журналістки Оксани Омелянівни Лісовської (нар. 1973). 1998 року батьки розлучились, а в серпні 2004 року Остап із матір'ю переїхав до Івано-Франківська.
У 2001—2004 роках Остап Українець навчався в Калуській середній школі № 10, у 2004—2005 роках — в Івано-Франківській школі-ліцеї № 23 (напрям — «образотворче мистецтво»), з 2005-го — в Івано-Франківській українській гімназії № 1 з гуманітарним спрямуванням. З 2007 по 2012 рік брав участь у змаганні «Найрозумніший» (рос. «Самый умный»)[2]. Закінчивши гімназію у 2012-му, він того ж року вступив до Національного університету «Києво-Могилянська академія». У 2016-му здобув бакалаврат за спеціальністю «Філологія» і сертифікат програми «Перекладознавство». Вступив до магістерки за напрямом «Теорія, історія літератури та компаративістика».
У березні 2015 року виступив на науковій конференції «Місто-як-текст: людина в інтер'єрі сучасного міста» з доповіддю на тему «Мономіф Андруховичевого міста» (спільно з Катериною Дудкою). Із 2016 року Остап Українець — гостьовий лектор у літературному клубі «Пломінь», у якому прочитав, зокрема, лекції про Говарда Лавкрафта, ісландську магію, середньовічну поезію і германський епос.
Із 2017 року регулярно входить у журі літературних конкурсів, організованих інтернет-журналом «Стос». У 2018 році разом із письменниками та культурними менеджерами Олександром Заварою, Вітою Михайличенко, Алісою Гаврильченко та Остапом Микитюком організував конкурс контркультурної прози «Львів. Доза. Порно».
Є співтворцем науково-популярного каналу на YouTube «Твоя підпільна гуманітарка».[3]
У березні 2024 року мобілізувався до лав ЗСУ[4].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a8/Ostap_Ukrainec_Arsenal_Book_festival_2021_1.jpg/230px-Ostap_Ukrainec_Arsenal_Book_festival_2021_1.jpg)
Школярем читав в оригіналі твори англомовних авторів. 2012 року у журналі «Всесвіті» опубліковано його переклад уривку з повісті Говарда Лавкрафта «Герберт Вест: реаніматор». 2014 року в тому ж журналі опубліковано його переклад «Спустошеної землі» Томаса Еліота. 2016-го та 2017 року у видавництві Жупанського вийшли два томи перекладів Говарда Лавкрафта (спільна робота Остапа Українця й Катерини Дудки). Також у тих роках і в співавторстві з Катериною Дудкою опублікував у харківському видавництві «АССА» переклад десяти частин книжкової серії «Коти-вояки».
Пише у жанрах історичної прози і фентезі. Як письменник дебютував у 2017-му оповіданням «Маланка», яке побачило світ у журналі «Світ фентезі». Того ж року в червні в альманасі «Нова проза» вийшло оповідання «Адвент», яке лягло в основу роману «Малхут», презентованого на XXIV Форумі Видавців у Львові.
У інтерв'ю з журналом Forbes, розповів про свої плани на 2022 рік: поставити на ноги та розвивати видавництво, працювати над книжками, які зараз у роботі.[5]
- Оповідання «Маланка» — 2017 рік, журнал «Світ Фентезі»
- Оповідання «Адвент» — 2017 рік, альманах «Нова проза»
- Роман «Малхут» — 2017 рік, видавництво «Фабула»[6]
- Оповідання «Плєс» — 2018 рік, журнал «Світ Фентезі»
- Роман «Транс» — 2018 рік, видавництво Жупанського
- Оповідання «Ось іде мрець» — 2018 рік, збірка «Бабай. Перший кошмар»
- Роман «Канцелярія хрестових походів» — 2019 рік, видавництво «Фабула»[7]
- Роман «Дискордія» — 2021, видавництво «Фабула». 400 с. ISBN 978-617-522-007-8
- Говард Філіпс Лавкрафт. «Герберт Вест: реаніматор» (уривок із повісті). — журнал «Всесвіт», 2012, № 11-12
- Томас Стернз Еліот. «Спустошена земля». — журнал «Всесвіт», 2014, № 9-10
- Говард Філіпс Лавкрафт. «Повне зібрання прозових творів. Том 1». — К.: Видавництво Жупанського, 2016 (спільно з Катериною Дудкою);
- Говард Філіпс Лавкрафт. «Повне зібрання прозових творів. Том 2» — К.: Видавництво Жупанського, 2017 (спільно з Катериною Дудкою);
- Книжкова серія «Коти-вояки» (частини 1-12). — Харків: АССА, 2016—2019 (спільно з Катериною Дудкою).
- Ніл Стівенсон. «Сімміс». — Тернопіль: НК-Богдан, 2018. 688 с. ISBN 978-966-10-5547-5
- Щепан Твардох. «Морфій». — Харків: Фабула, 2018
- Майкл Берд. «100 ідей, що змінили мистецтво». — К.: ArtHuss, 2018
- Пітер Воттс. «Ехопраксія.» — К.: Видавництво Жупанського, 2019 (спільно з Катериною Дудкою)
- Патрік Несс. «Ніж, якого не відпустиш». — Харків: АССА, 2019
- Рубі Ременда Свансон. «Сімейна цінність: спогади мами ґея». — К.: Критика, Київ, 2019
- Девід Лінч, Крістін МакКенна. «Кімната снів». — К.: Видавництво Жупанського, 2020. 640 с. ISBN 978-617-75-8521-2 (спільно з Євгеном Ліром)
- Флоренс Ґоє. «Як працює класичне оповідання». — Видавництво «Твоя підпільна гуманітарка», 2021. 304 с.
- Ніл Стівенсон. «Снігопад». — Видавництво Жупанського, 2022. 432 с. (спільно з Катериною Дудкою)
- Девід Мітчелл. «Кістяні годинники». — Видавництво «Жорж», 2022. 624 с. ISBN 978-617-80-2311-9 (спільно з Катериною Дудкою)
- Оскар Кольберґ. «Покуття». — Видавництво «Твоя підпільна гуманітарка», 2023. 448 с.
- Щепан Твардох. «Покора». — Харків: Фабула, 2024. 416 с. ISBN 978-617-522-148-8
- «Dzień Neptuna» / «Język Babilonu» — Stalker Books, 2022. 468 с. ISBN 978-836-72-2320-1 (польською мовою)
- ↑ а б в Czech National Authority Database
- ↑ «Самый умный». Сайт «Fandom»/ Прочитано 20.06.2018
- ↑ Твоя Підпільна Гуманітарка. Архів оригіналу за 31 жовтня 2020.
- ↑ Письменник і перекладач Остап Українець мобілізувався до ЗСУ. РБК-Украина (укр.). Процитовано 7 квітня 2024.
- ↑ Forbes. Архів оригіналу за 16 листопада 2021. Процитовано 16 листопада 2021.
- ↑ Сайт видавництва «Фабула» книга «Малхут». Архів оригіналу за 19 червня 2020. Процитовано 30 березня 2020.
- ↑ Сайт видавництва «Фабула». Книжка «Канцелярія хрестових походів». Архів оригіналу за 6 лютого 2020. Процитовано 30 березня 2020.
- «Українська правда»: Остап Українець: Твоя індивідуальна українська мова не має бути такою, як вимагає неіснуючий «золотий стандарт» (інтерв'ю, 25.05.2021) [Архівовано 25 травня 2021 у Wayback Machine.]
- Богдана Романцова. «Лавкрафт українською: хто і навіщо розбудив Ктулху». Інтерв'ю з Остапом Українцем і Катериною Дудкою на сайті «Читомо». 01.12.2015 [Архівовано 23 грудня 2016 у Wayback Machine.]
- Інтерв'ю з Остапом Українцем на сайті «WhyTranslator». 09.06.2017. Прочитано 09.06.2017 [Архівовано 18 червня 2017 у Wayback Machine.]
- Інна Ковалишена. «Коти без прикрас». Сайт «Світ Фентезі». 24.09.2016 [Архівовано 15 травня 2017 у Wayback Machine.]
- Інна Ковалишена. «Що приховує ліс таємниць?». Сайт «Світ Фентезі». 20.12.2016 [Архівовано 18 травня 2017 у Wayback Machine.]
- Інна Ковалишена. «Ціна пройденого шляху». Сайт «Світ Фентезі». 28.05.2017 [Архівовано 1 червня 2017 у Wayback Machine.]
- Інтерв'ю з Остапом Українцем на телеканалі «Ісландія» 4.03.2021
- Павлова Олександра «Прикарпатці, які потрапили у список Forbes» [Архівовано 16 листопада 2021 у Wayback Machine.]