Chelsea Grin (гурт) — Вікіпедія
Chelsea Grin | |
---|---|
![]() | |
Основна інформація | |
Жанр | Дезкор |
Роки | 2007 — наші дні |
Країна | ![]() |
Місто | Солт-Лейк-Сіті |
Мова | Англійська |
Лейбл | Rise Records |
Склад | Девід Флінн Пабло Виверос Стівен Рутісхаузер Том Барбер |
Колишні учасники | Кріс Кілборн Девід Паг Остін Мартікорена Корі Шиллінг Майкл Стаффорд Ендрю Карлстон Алекс Келер Джейсон Річардсон Джейк Хармонд Ден Джонс |
www.chelseagrinmetal.com | |
![]() |
Chelsea Grin — американський дезкор-гурт з Солт-Лейк-Сіті, штат Юта. Заснований у 2007 році, гурт випустив два мініальбоми та сім повноформатних альбомів. З 2018 року у складі гурту не залишилося жодного із засновників.
Chelsea Grin спочатку був заснований під назвою Ahaziah. До складу Ahaziah входили вокаліст Алекс Келер, гітарист Кріс Кілборн, басист Остін Мартікорена і соло-гітарист Майкл Стаффорд. Мартікорена познайомив Ендрю Карлстона з Chelsea Grin і допоміг переписати їхні пісні, а також створити новий матеріал, оскільки незабаром вони змінили назву на Chelsea Grin. Цей процес написання призвів до появи пісень на їхньому першому релізі, однойменному мініальбомі, який транслювався і вийшов онлайн через iTunes, а потім вийшов на CD по всьому світу 27 липня 2008 р[1]. На початку кар'єри гурту вони випустили пісні «Crewcabanger» і «Lifeless» як сингли, обидві з яких були добре сприйняті слухачами на Myspace[2].
Пізніше гурт шукав третього гітариста, що призвело до залучення Дена Джонса і Девіда Флінна, після чого був записаний повноформатний альбом Desolation of Eden (2010), за яким послідував My Damnation (2011), а у 2012 році вийшов мініальбом під назвою Evolve.
У 2013 році Пабло Віверос замінив барабанщика-засновника гурту Ендрю Карлстона і почав виконувати вокальні партії, що дозволило вокалісту Келеру зосередитися виключно на скримінг-вокалі, в той час як Віверос взяв на себе середньо- і низькочастотний гроул. З того часу гурт випустив ще два повноформатні альбоми, Ashes to Ashes у 2014 році та Self Inflicted у 2016 році. Станом на 2018 рік гурт закінчив свій тривалий період з трьома гітаристами і тепер грає лише один. Того ж року вокаліст Келер покинув гурт і був замінений колишнім вокалістом Lorna Shore Томом Барбером. З цим новим складом з чотирьох осіб Chelsea Grin випустили п'ятий альбом Eternal Nightmare 13 липня 2018 року. Шостий і сьомий альбоми, Suffer in Hell та Suffer in Heaven, вийшли 11 листопада 2022 року і 17 березня 2023 року відповідно.
Після випуску та успіху однойменного мініальбому у липні 2008 року, підписання контракту з лейблом Statik Factory Records та кількох невеликих успішних турів західним узбережжям[3], Остін Мартікорена (бас) залишив гурт з особистих причин. Гурт найняв Джейка Хармонда для тимчасової заміни на бас-гітарі, поки гурт не знайшов постійного учасника. Невдовзі після цього гурт вигнав барабанщика Ендрю Карлстона, і його місце зайняв Корі Шиллінг, а також Девіс П'ю, який зайняв місце постійного басиста. У квітні 2009 року колишній барабанщик Карлстон повернувся до гурту, замінивши Шиллінга, а гітарист і колишній учасник Кріс Кілборн покинув гурт, щоб заснувати власний лейбл Matchless Records. Незабаром після цього Джейк Хармонд знову повернувся до гурту, цього разу як запасний ритм-гітарист.
Незабаром після того, як гурт почав писати продовження однойменного мініальбому, вони вирішили піти новим шляхом і перевести Девіса П'ю з бас-гітариста на роль третього гітариста після того, як Девід Флінн приєднався до гурту в якості бас-гітариста. У червні 2009 року гурт взяв участь у невеликому тижневому турне Канадою разом із The Agonist, A Plea for Purging, Arsonists Get All the Girls і колегами по лейблу Statik Factory, Attila[4]. Після успішного туру запасний гітарист Джейк Хармонд вирішив стати повноцінним учасником гурту, і гурт підписав контракт із представниками Artery Foundation Майком Мілфордом і Еріком Рашингом, які забронювали для Chelsea Grin студійний час для запису дебютного повноформатника Desolation of Eden на студії Lambesis у Сан-Маркосі, Каліфорнія, протягом серпня 2009 року. Продюсером альбому виступив вокаліст As I Lay Dying і засновник студії Тім Ламбезіс[5]. За тиждень до початку запису гітариста Девіса П'ю вигнали з гурту, і він був замінений на колишнього колегу Джейка Хармонда, Дена Джонса, з іншого місцевого гурту з Солт-Лейк-Сіті, Hermione. Перебуваючи в студії, гурт уклав угоду з Artery Recordings, імпринт-лейблом, пов'язаним з The Artery Foundation і Razor & Tie[6].
Chelsea Grin закінчили роботу над другим повноформатним альбомом в червні 2011 року, який отримав назву My Damnation. Він був випущений в наступному місяці 19 липня 2011 року. 17 квітня Artery Recordings випустили титульний трек як сингл з альбому. Пісня «All Hail The Fallen King» була записана з Філом Бозманом, вокалістом Whitechapel, до прем'єри виходу платівки.
Chelsea Grin вирушили в тур на підтримку альбому з гуртами Emmure і Attila, до того як були внесені в All Stars Tour, в якому також брали участь After the Burial, Born of Osiris і Motionless in White.
Chelsea Grin відіграли концерти на Warped Tour 2012. Після туру гурт оголосив про запис мініальбому, в який буде включено 5 пісень. У грудні цього ж року гітарист Майкл Стаффорд покинув гурт. Гітарист Born of Osiris Джейсон Річардсон не зайняв його місце до подальшого повідомлення. Стаффорд пояснив вихід тим, що не міг винести графік гастролей. Менш ніж через тиждень Річардсона вигнали з Born of Osiris і він відразу ж зайняв місце в Chelsea Grin.
Мініальбом Evolve вийшов 19 червня 2012. Artery Recordings опублікували пісню «Lilith» з мініальбому 9 травня 2012.
В кінці листопада 2012 року Пабло Віверос приєднався до Chelsea Grin в якості ударника. Протягом листопада та у грудні Chelsea Grin підтримували Motionless in White в їх турі по Північній Америці під назвою «Infamous Tour». Тур виявився дуже успішним. В січні гурт провів короткий тур по Північній Америці. Chelsea Grin виступили на Soundwave Festival в січні 2013 року, а також з ними виступили Of Mice & Men і While She Sleeps.
У березня 2013 гурт вирушив в тур разом з Attila, Betraying the Martyrs, Within the Ruins і Buried In Verona під час свого найбільшого туру «The Sick Tour 2». Гурт підтримав Emmure по всій Європі протягом квітня і травня 2013. Це була третя подорож гурту Європою. Chelsea Grin виступали на декількох європейських фестивалях протягом літа, в тому числі на фестивалі під відкритим небом з Parkway Drive. Вони також грали на All Stars Tour 2013 з Every Time I Die. У червні 2013 року Chelsea Grin випустили кавер на пісню «Right Now» гурту Korn.
Гурт увійшов в студію в кінці листопада 2013, після 2 років з моменту запису останнього альбому. Новий альбом отримав назву Ashes to Ashes і вийшов 8 липня 2014 року на лейблах Artery Recordings / Razor & Tie. Сингл під назвою «Letters» вийшов 17 грудня 2013. Альбом продюсували Chelsea Grin і Дієго Фаріас, гітарист гурту Volumes. Гурт також повідомив: «У альбомі міститься такий же матеріал, як в Desolation of Eden, My Damnation і Evolve». Вокаліст Алекс Келер стверджує, що лірика на Ashes to Ashes більш позитивна, ніж на інших альбомах. Алекс описує альбом як «безжально важкий, з відтінком мелодії». 12 травня 2014 виходить лірик-відео на пісню «Angels Shall Sin, Demons Shall Pray». Наступний сингл під назвою «Playing With Fire» вийшов 3 червня 2014.
21 вересня 2015 року гітарист Джейсон Річардсон покинув гурт через розбіжності в музичному стилі, а також щоб сконцентруватися на сольній кар'єрі. Його замінив Стівен Рутісхаузера, який працював з гуртом з 2014 року. 10 грудня 2015 року вийшов сингл «Skin Deep». Незабаром після випуску синглу гурт повідомив про тур, на якому будуть виконуватися композиції в основному з дебютного альбому Desolation of Eden. Після завершення туру 4 травня 2016 року вийшов сингл «Clickbait»[7], а також представлені обкладинка і список композицій нового альбому. 16 червня 2016 року вийшов сингл «Broken Bonds», а також кліп на нього. Четвертий альбом, який отримав назву Self Inflicted, вийшов 1 липня 2016 року на лейблі Rise Records.
16 січня 2018 року гурт оголосив, що увійшов до студії, щоб розпочати запис нового альбому з продюсером Дрю Фулком, а також з гітаристом Emmure Джошем Тревісом у якості співпродюсера[8].
На початку 2018 року Chelsea Grin повинні були завершити північноамериканське турне «Graveyard Shift» разом із Motionless in White і Every Time I Die, проте були змушені відмовитися через погіршення стану здоров'я вокаліста Алекса Келера[9]. Приблизно у цей же час було підтверджено, що гітарист Ден Джонс також покинув гурт через зарахування на медичний факультет Університету Юти[10]. Ден Джонс не виступав із гуртом з моменту свого останнього туру з гуртом на Warped Tour 2016.
1 березня 2018 року гітарист Джейк Хармонд підтвердив у Твіттері, що він більше не буде частиною гурту[11]. У наступному твіті Хармонд вказав на сімейні причини свого виходу[12].
Chelsea Grin оголосили, що їхній п'ятий повноформатний альбом, Eternal Nightmare, був офіційно завершений наприкінці березня 2018 року. Вони заявили, що цей альбом «без жодних сумнівів, наша найжорстокіша, найтемніша, найважча, найзліша та найщиріша творчість на сьогоднішній день»[13]. Однак після цієї заяви через місяць (27 квітня 2018 року) гурт оголосив, що вокаліст Алекс Келер більше не є учасником гурту через його боротьбу з алкоголізмом і проблеми з психічним здоров'ям. Вищезгадана заява могла б означати, що альбом був записаний і завершений з Келером на вокалі через порядок, в якому вони були оголошені, однак пізніше було підтверджено, що це не так, оскільки його вже замінили, випустивши відеокліп на нову пісню під назвою «Dead Rose», в якій новим вокалістом став Том Барбер з Lorna Shore[14][15]. Альбом вийшов 13 липня 2018 року[16][17].
24 липня 2020 року Chelsea Grin випустили нову пісню під назвою «Bleeding Sun»[18]. 13 листопада гурт випустив пісню під назвою «Blind Kings»[19].
У серпні 2022 року гурт повідомив, що барабанщик Пабло Віверос (який був у перерві з 2021 року) під час простою через пандемію COVID-19 взяв на себе зобов'язання виступати та гастролювати з іншим виконавцем. Вони повідомили, що він все ще залишається учасником гурту, але продовжуватиме брати перерву в роботі, щоб виконати свої зобов'язання[20]. Приблизно в той самий час гурт оголосив, що випустить подвійний альбом, який буде розділений на два окремі релізи. Перший альбом, Suffer in Hell, вийшов 11 листопада, тоді як другий альбом, Suffer in Heaven, вийшов 17 березня 2023 року[21]. Перша частина, Suffer in Hell, отримала схвальні відгуки критиків, а видання Boolin Tunes назвало його «абсолютним майстер-класом дезкору» і «найкращою роботою гурту на сьогодні»[22].
24 вересня 2022 року вийшов кліп на другий сингл з Suffer in Hell, «The Isnis». Це перше відео за участю Натана Пірсона, який наразі замінив Пабло Вівероса, поки той взяв перерву.
Музичний стиль Chelsea Grin в основному описується як дезкор[23][24][25][26]. Їх другий альбом, My Damnation, також демонструє вплив дум- і блек-металу на деякі пісні[27], з недолоневим приглушеним дисонуючим тремоло і темами пекла і прокляття. Крім того, в їхньому другому мініальбомі, Evolve, стало більш помітним використання технічних прийомів гри на гітарі завдяки приєднанню гітариста Джейсона Річардсона. В ньому гурт також почав включати деякі симфонічні та електронні елементи[28][29]. Chelsea Grin називали такі гурти, як Suicide Silence[30], Whitechapel[30], Bury Your Dead[30], Emmure[30], American Me[30], Slayer[31], Megadeth[31], A Perfect Circle[31] і Scars of Tomorrow[31], як такі, що вплинули на їхню творчість.
Chelsea Grin також ідентифікують себе як дезкор[32], і коли їх запитали в інтерв'ю про погляд гурту на лейбл, колишній гітарист Джейк Хармонд відповів: "Ми любимо розмахувати руками і ногами, як це роблять інші музиканти: «Всі люблять ляскати щелепою і висловлювати власну думку про те, як „соромно“ грати у гурті, який можна назвати „дезкором“, але, чесно кажучи, нам ніколи не було до цього діла»[33].
| ;Вийшли зі складу:
|
- Алекс Коелер
- Джейсон Річардсон
- Джейк Хармонд
- Девід Флінн
- Пабло Віверос
Назва | Деталі | Пікові позиції в чартах | ||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
US | US | US | US Rock [37] | US Hard Rock [38] | ||||||||||
Desolation of Eden |
| — | 21 | — | — | — | ||||||||
My Damnation |
| 64 | — | 9 | 16 | 6 | ||||||||
Ashes to Ashes |
| 27 | — | 3 | 8 | 4 | ||||||||
Self Inflicted |
| 105 | — | 6 | 11 | 2 | ||||||||
Eternal Nightmare |
| 171 | — | 6 | 39 | 13 | ||||||||
Suffer in Hell |
| — | — | — | — | — | ||||||||
Suffer in Heaven |
| — | — | — | — | — | ||||||||
«—» показує запис, який не потрапив у чарти або не вийшов на цій території |
Назва | Деталі | Найвищі позиції в чартах | ||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
US [39] | US Indie. [40] | US Rock [41] | US Hard Rock [42] | |||||||||||
Chelsea Grin |
| — | — | — | — | |||||||||
Evolve |
| 62 | 13 | 27 | 4 | |||||||||
«—» Немає інформації |
- Відеографія
Рік | Назва | Режисер(и) | З альбому |
---|---|---|---|
2010 | «Sonnet of the Wretched» | Стефан Андерсон | Desolation of Eden |
2011 | «Recreant» | ||
«My Damnation» | Реймон Бутвісет | My Damnation | |
2012 | «The Foolish One» | Джеймс Шеррок | |
«Don't Ask, Don't Tell» | Стефан Андерсон | Evolve | |
2014 | «Clockwork» | Раян Шігі | Ashes to Ashes |
«Playing with Fire» | |||
2016 | «Broken Bonds» | Макс Мур | Self Inflicted |
2018 | «Dead Rose» | Брендон Барон, Сем Шапіро | Eternal Nightmare |
«Hostage» | Сем Шапіро | ||
2020 | «Blind Kings» | Тім Бертон | |
2022 | «Origin of Sin» | Ерік ДіКарло | Suffer in Hell |
«The Isnis» | |||
«Forever Bloom» | |||
2023 | «Fathomless Maw» | Suffer in Heaven |
- ↑ Chelsea Grin — Chelsea Grin Album Review [Архівовано 17 липня 2011 у Wayback Machine.] Thrash Magazine
- ↑ Chelsea Grin. Thesummitmusichall.com. Архів оригіналу за 2 лютого 2014. Процитовано 6 серпня 2013.
- ↑ Chelsea Grin. Thesummitmusichall.com. Архів оригіналу за 2 лютого 2014. Процитовано 6 серпня 2013.
- ↑ No Care Ever Canada Tour Featuring Arsonists Get All the Girls, The Agonist, APFP, Chelsea Grin, Attila, Execute Sinner. Way Too Loud!. 19 травня 2009. Архів оригіналу за 6 квітня 2016.
- ↑ Thomas, Eric. Chelsea Grin - Desolation of Eden. Teeth of the Divine. Процитовано 6 вересня 2011.
- ↑ Sciarretto, Amy. Chelsea Grin Become Inaugural Act on Artery Recordings Imprint. Noisecreep. Процитовано 11 вересня 2011.
- ↑ riserecords (4 травня 2016). Chelsea Grin - Clickbait. Архів оригіналу за 15 грудня 2021. Процитовано 1 жовтня 2016 — через YouTube.
- ↑ CHELSEA GRIN Is In The Studio With EMMURE's Josh Travis Co-Producing. Greg Kennelty. Metal Injection. 16 січня 2018.
- ↑ CHELSEA GRIN DROP OFF MOTIONLESS IN WHITE TOUR DUE TO VOCALIST'S 'DECLINING HEALTH'. Loudwire. Процитовано 3 березня 2018.
- ↑ Dan, Jones. I have been accepted to medical school. Twitter. Twitter. Процитовано 28 липня 2018.
- ↑ Jake Harmond tweet. Jake Harmond official Twitter. Процитовано 3 березня 2018.
- ↑ Second Harmond Tweet. Jake Harmond official Twitter. Процитовано 3 березня 2018.
- ↑ Chelsea Grin geeft albumupdate // Smash Press. 30 березня 2018. Архів оригіналу за 5 жовтня 2023. Процитовано 5 березня 2024.
- ↑ Grudges (NEW MUSIC VIDEO OUT NOW!) on Twitter. Twitter (англ.). Процитовано 28 квітня 2018.
- ↑ CHELSEA GRIN Part Ways With Vocalist& Guitarist, Unveil New Track "Dead Rose". Metal Injection (амер.). 27 квітня 2018. Процитовано 16 травня 2018.
- ↑ CHELSEA GRIN Part Ways With Vocalist& Guitarist, Unveil New Track "Dead Rose". Metal Injection. 27 квітня 2018.
- ↑ Chelsea Grin parts ways with vocalist, unveil new song "Dead Rose". Alternative Press. 27 квітня 2018.
- ↑ Chelsea Grin Premiere "Bleeding Sun". ThePRP. Процитовано 27 липня 2018.
- ↑ NEWS: Chelsea Grin drop new song, 'Blind Kings'!. 14 листопада 2020. Архів оригіналу за 14 листопада 2020. Процитовано 20 листопада 2020.
- ↑ Ricky Aarons (12 серпня 2022). Chelsea Grin Finally Reappear with 'Origin of Sin' & Announce Double-Album. Wall of Sound. Процитовано 12 серпня 2022.
- ↑ Jack Rogers (12 серпня 2022). Chelsea Grin Announce New Double Album 'Suffer In Hell' and 'Suffer In Heaven'. Rock Sound. Процитовано 12 серпня 2022.
- ↑ David, Maximo (8 листопада 2022). ALBUM REVIEW: Chelsea Grin - Suffer In Hell. Boolin Tunes. Процитовано 12 листопада 2022.
- ↑ Chelsea Grin Enter Death Match Hall of Fame. Loudwire.
- ↑ Chelsea Grin - Of Deathcore and Damnation. Highwire Daze. 9 серпня 2011. Архів оригіналу за 16 лютого 2013.
- ↑ Chelsea Grin. Allmusic.
- ↑ Chelsea Grin - "Chelsea Grin" Album Review. Thrash Magazine. 20 квітня 2009. Архів оригіналу за 11 березня 2014. Процитовано 7 січня 2013.
- ↑ Chelsea Grin - My Damnation. Consequence of Sound. 25 липня 2011.
- ↑ Chelsea Grin - Evolve Review. Chad Bowar. 19 червня 2012. Архів оригіналу за 3 квітня 2013. Процитовано 7 січня 2013.
- ↑ Chelsea Grin - Evolve EP. Revolver Magazine. 18 червня 2012. Архів оригіналу за 22 червня 2012. Процитовано 7 січня 2013.
- ↑ а б в г д We Interviewed Chelsea Grin. Under the Gun Review. 16 жовтня 2008. Архів оригіналу за 15 червня 2013. Процитовано 7 січня 2013.
- ↑ а б в г Chelsea Grin is Artery's 1st Signing. Deseret News. 26 лютого 2010.
- ↑ Chelsea Grin interview - Lambgoat. Процитовано 1 жовтня 2016.
- ↑ Chelsea Grin interview. Lambgoat. 7 січня 2012.
- ↑ Chelsea Grin – Chart History: Billboard 200. Billboard. Процитовано 24 липня 2018.
- ↑ Chelsea Grin – Chart History: Heatseekers Albums. Billboard. Процитовано 24 липня 2018.
- ↑ Chelsea Grin – Chart History: Independent Albums. Billboard. Процитовано 24 липня 2018.
- ↑ Chelsea Grin – Chart History: Top Rock Albums. Billboard. Процитовано 24 липня 2018.
- ↑ Chelsea Grin – Chart History: Hard Rock Albums. Billboard. Процитовано 24 липня 2018.
- ↑ Chelsea Grin — Chart History: Billboard 200. Billboard. Prometheus Global Media. Процитовано 6 січня 2013.
- ↑ Chelsea Grin — Chart History: Independent Albums. Billboard. Prometheus Global Media. Процитовано 6 січня 2013.
- ↑ Chelsea Grin — Chart History: Top Rock Albums. Billboard. Prometheus Global Media. Процитовано 6 січня 2013.
- ↑ Chelsea Grin — Chart History: Hard Rock Albums. Billboard. Prometheus Global Media. Процитовано 6 січня 2013.
- Офіційний вебсайт [Архівовано 1 травня 2014 у Wayback Machine.]
Chelsea Grin у соцмережі «Facebook»