Круглохвоста ондатра — Вікіпедія
Круглохвоста ондатра Період існування: середній плейстоцен – сучасність | |
---|---|
![]() | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Тварини (Animalia) |
Тип: | Хордові (Chordata) |
Клада: | Синапсиди (Synapsida) |
Клас: | Ссавці (Mammalia) |
Ряд: | Мишоподібні (Rodentia) |
Родина: | Хом'якові (Cricetidae) |
Підродина: | Щурові (Arvicolinae) |
Триба: | Ondatrini |
Рід: | Neofiber True, 1884 |
Вид: | N. alleni |
Біноміальна назва | |
Neofiber alleni True, 1884 | |
![]() | |
Ареал N.a.alleni N.a.apalachicolae N.a.exoristus N.a.nigrescens N.a.struix |
Круглохвоста ондатра (Neofiber alleni) — вид гризунів родини Cricetidae. Вид єдиний у роді Neofiber. Живе тільки на південному сході США, де його природним місцем існування є болота.
Круглохвоста ондатра є напівводним і нічним видом, який походить з південного сходу Сполучених Штатів[2]. Серед круглохвостих ондатр спостерігається обмежений статевий диморфізм: дорослі самиці важать в середньому 262 грами, а дорослі самці мають дещо важчу середню вагу — 279 грамів[2]. Круглохвоста ондатра харчується водними травами, включаючи стебла, насіння та коріння водних рослин, щоб підтримувати свій травоїдний спосіб життя[3][4]. Найпомітнішими хижаками круглохвостих ондатр є болотні яструби та сипухи, але найбільше хижацтво сталося, коли круглохвостих ондатр виявили за межами їхньої звичайної території, через повені[2]. Шерсть новонароджених варіюється від сірого до попелясто-сірого. Дорослі особини мають коричневу шерсть зі світлим хутром на животі. Ця зміна кольору шерсті є результатом ювенільного линяння (між 7 і 30 днями після пологів) і підліткового линяння (між 35 і 50 днями після пологів). Линяння у круглохвостих ондатр спостерігається протягом усього року, але частіше спостерігається восени[2].
Ця ондатра зустрічається на більшій частині Флориди та в південно-східній Джорджії, за винятком північно-східної Флориди[5]. Це поширення узгоджується зі скам'янілістю круглохвостих ондатр, знайдених у кількох місцях Флориди з пізнього плейстоцену[6]. Це також узгоджується з ареалом ондатри (Ondatra zibethicus), яка відсутня в районах мешкання ондатри круглохвостої через заповнення тієї самої екологічної ніші. Щільність популяції круглохвостих ондатр в середньому становить від 100 до 120 тварин на акр землі[2].
Перевага віддається великим, високоякісним водно-болотним середовищам у Флориді та південно-східній Джорджії[7]. На земельних ділянках, де багато ВРХ, менш імовірно, що буде розміщено багато (якщо такі є) тварин через негативний вплив випасу на болотну траву, доступну для круглохвостих ондатр[7]. На додаток до активного вибору місць проживання, круглохвоста ондатра переміщується між 10–15 місцями відпочинку в межах свого домашнього середовища проживання[8]. Круглохвості ондатри живуть трохи вище рівня води у своїх заболочених місцях існування. Їхній притулок складається з будиночків, розташованих на шарі густої рослинності, яка була сплетена з рослинного матеріалу, і вони харчуються на кормових платформах, розташованих над рівнем води[9]. Круглохвоста ондатра була описана як соціальні ссавці, але було припущено, що вона може жити в колоніях лише тоді, коли не вистачає відповідного середовища існування[10].
Самиці можуть спаровуватися цілий рік, але більшість пологів припадає на осінь. Зазвичай на рік буває від чотирьох до шести приплодів, у яких народжується від одного до чотирьох дитинчат. Самиці вагітні приблизно від 26 до 29 днів, а молодняк досягає статевої зрілості приблизно через 90–100 днів[11].
МСОП надає тварині статус LC. Загальна популяція круглохвостої ондатри скоротилася, особливо у Флориді, через втрату середовища існування внаслідок осушення боліт. Засипання та осушення землі, а також проникнення солоної води в болота Флориди призвели до подальшої втрати середовища існування та ізоляції колонії. Ізольовані популяції, зокрема, залежать від постачання прісною водою водно-болотних угідь[12].
Цей вид зустрічається в кількох заповідних територіях, включаючи Національний заповідник дикої природи Окефенокі, Джорджія; Національний парк Еверглейдс, Флорида; Болотний заповідник Штопор (Національне товариство Одюбона), Флорида; Державний парк Paynes Prairie Preserve, Флорида; та інших керованих районах Флориди. Він захищений від відлову та полювання у Флориді та Джорджії[12].
- ↑ Cassola, F. (2016). Neofiber alleni. Процитовано 15.11.2021.
- ↑ а б в г д Birkenholz, D. (1963). A study of the life history and ecology of the round-tailed muskrat (Neofiber alleni True) in north-central Florida. Ecol. Monogr. 33 (3): 187—213. doi:10.2307/1942628. JSTOR 1942628.
- ↑ Lefebre, L. W. and Tilmant, J. T. (1992). Round-tailed muskrat (Neofiber alleni). pp. 276–286 in Rare and endangered biota of Florida. Vol. I. Mammals (S. R. Humphrey, ed.). University Press of Florida, Gainesville.
- ↑ Porter, R.P. (1953). A contribution to the life history of the water rat, Neofiber alleni. M.S. thesis, Univ. Miami.
- ↑ Paul, J. R. 1967. Round-tailed muskrat in west central Florida. Quart. Jour. Florida Acad. Sci. 30:227–229.
- ↑ Ray, C. E. 1957. A list, bibliography, and index of the fossil vertebrates of Florida. Florida Geol. Surv. Spec. Publ. 3:1–175
- ↑ а б Schooley, R. L.; Branch, L. C. (2005). Survey techniques for determining occupancy of isolated wetlands by round-tailed muskrats. Southeastern Naturalist. 4 (4): 745—756. doi:10.1656/1528-7092(2005)004[0745:STFDOO]2.0.CO;2. JSTOR 3878236. S2CID 53609796.
- ↑ Schooley, R. L.; Branch, L. C. (2006). Space use by roundtailed muskrats in isolated wetlands. Journal of Mammalogy. 87 (3): 495—500. doi:10.1644/05-MAMM-A-249R1.1. JSTOR 4094506.
- ↑ Bergstrom, B.J., Farley, T., Hill, H.L., Jr., and Hon, T. (2000). Ecology and conservation of a frontier population of the roundtailed muskrat (Neofiber alleni). Occasional Papers of the North Carolina Museum of Natural Sciences 12:74–82
- ↑ Hoogland, J. L. (1995). The black-tailed prairie dog: social life of a burrowing mammal. University of Chicago Press, Chicago, Illinois ISBN 0226351181
- ↑ Kathi Hull: Neofiber alleni im Animal Diversity Web der University of Michigan Museum of Zoology
- ↑ а б IUCN