STS-90 — Вікіпедія
STS-90 | |||||
---|---|---|---|---|---|
![]() | |||||
Космічний корабель | Колумбія | ||||
Тип космічного корабля | Космічний човник | ||||
Екіпаж | 7 | ||||
Місце запуску | Космічний центр імені Кеннеді СК-39Бі (англ. 39B) | ||||
Дата запуску | 17 квітня 1998 18:19 UTC | ||||
Місце посадки | Космічний центр імені Кеннеді Об'єкт посадки, доріжка 33 | ||||
Дата посадки | 3 травня 1998 16:09 UTC | ||||
Тривалість польоту | 15 діб 21 година 50 хвилин 58 секунд | ||||
Апогей | 274 км км | ||||
Перигей | 247 км км | ||||
Орбітальний період | 89,7 хв | ||||
Нахил орбіти | 39 градусів | ||||
Пройдено відстань | 10 млн км км | ||||
Пов'язані місії | |||||
|
STS-90 — 25-й космічний політ шатла «Колумбія», який почався 17 квітня 1998 року. Астронавти провели в космосі близько 15 діб і успішно приземлилися на космодромі Космічного центру імені Кеннеді 3 травня 1998 року.
(НАСА) Річард Алан Сірфосс (англ. Richard A. Searfoss) (3)[1] — командир.
(НАСА) Скотт Дуглас Альтман (англ. Scott D. Altman) (1) — пілот.
(НАСА) Річард Майкл Ліннехан (англ. Richard M. Linnehan) (2) — фахівець польоту.
(НАСА) Кетрін Патриція Хайр (англ. Kathryn P. Hire) (1) — фахівець польоту.
(КАА) Давид Рис Вільямс (англ. Dafydd Williams) (1) — фахівець польоту.
(НАСА) Джей Кларк Бакі (англ. Jay C. Buckey) (1) — фахівець з корисного навантаження.
(НАСА) Джеймс Ентоні Павелчік (англ. James А. Pawelczyk) (1) — фахівець з корисного навантаження.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e4/STS-90_crew.jpg/200px-STS-90_crew.jpg)
- (НАСА) Александер Вільям Данлап
- (JAXA) Тіакі Мукай (向 井 千秋)
- Маса апарата при посадці — 105 462 кг.
- Вантажопідйомність — 10 788 кг.
- Перигей — 247 км.
- Апогей — 274 км.
- Нахил орбіти — 39,0°.
- Орбітальний період — 89,7 хв.
Виконувалися наукові експерименти в багаторазовій космічній лабораторії «Спейслеб».
Нейролаб — модуль Спейслеб для вивчення впливу мікрогравітації на нервову систему. Цілями Нейролаб є вивчення і покращення розуміння механізмів, відповідальних за неврологічні та поведінкові зміни в космосі. Зокрема, експерименти вивчали адаптацію вестибулярного апарату і синдром космічної адаптації, адаптацію центральної нервової системи та шляхи, які контролюють здатність відчувати положення при відсутності сили тяжіння, а також вплив мікрогравітації на розвиток нервової системи.
Місія була спільним заходом шести космічних агентств і семи дослідницьких агентств США. Команда дослідників з дев'яти країн мала виконати 31 дослідження в умовах космічної мікрогравітації. У цій місії брали участь шість інститутів Національного інституту охорони здоров'я США, Національний науковий фонд і Управління військово-морських досліджень, а також космічні агентства Канади, Франції, Німеччини та Японії, і Європейське космічне агентство.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e7/Sunrise_over_Spacelab.jpg/200px-Sunrise_over_Spacelab.jpg)
26 цільових експериментів у Нейролабі вивчали нервову систему — одну з найскладніших і найменш вивчених частин людського тіла. Основними завданнями були фундаментальні дослідження у сфері нейронауки, збільшення розуміння розвитку і функціонування нервової системи в космосі. Піддослідними були щури, миші, цвіркуни, равлики, два види риб і члени екіпажу. Більшість експериментів виконувалась у герметичному модулі Спейслеб, розташованому у вантажному відсіку Колумбії. Це був 16-й і останній політ розробленого ЄКА модуля Спейслеб, хоча піддони Спейслеб і далі будуть використовуватися на Міжнародній космічній станції.
Дослідження відбулись за планом, крім дослідження новонароджених ссавців, який довелось припинити через несподівано високу смертність новонароджених щурів на борту.
Іншими корисними навантаженнями були: експеримент з впливу вібрації на шатл (англ. Shuttle Vibration Forces experiment), біореактор демонстраційна система-04 (англ. Bioreactor Demonstration System-04), а також три каністри спеціальної короткострокової експозиції (англ. Get-Away Special, GAS).
STS-90 була першою місією у якій випробувалась Система орбітального маневрування для зміни орбіти.
Троє космонавтів (Вільямс, Павелчік і Баклі) з'явились у канадському телесеріалі «Популярна механіка для дітей». Після тижня польоту, спільно з інженерами на землі, екіпаж використав алюмінієву стрічку, щоб зробити обхідний трубопровід навколо ненадійного клапана у системі регенаративного видалення діоксиду вуглецю (англ. Regenerative Carbon Dioxide Removal System), який міг перервати місію.
Управління польотом вирішило не продовжувати політ на один день, оскільки наукова спільнота повідомила, що в розширенні польоту не було необхідності і після запланованої посадки в неділю 3 травня очікувалось погіршення погодних умов.
Фахівець польоту Кетрін Патриція Хайр стала першим співробітником Космічного центру Кеннеді, яка стала кандидатом у космонавти.
STS-90 був першим відомим польотом шатла з кажаном у твердопаливному прискорювачі[2]. При польоті STS-119 також постраждав кажан.
- Опис місії на сайті НАСА [Архівовано 15 листопада 2016 у Wayback Machine.]
- STS-90 Відеоархів [Архівовано 2 грудня 2013 у Wayback Machine.]
- Сторінка НАСА [Архівовано 4 лютого 2011 у Wayback Machine.] (англ.)