Конрад II – Уикипедия
- Вижте пояснителната страница за други личности с името Конрад II.
Конрад II | |
римско-немски крал, крал на Италия и Бургундия, император на Свещената Римска империя | |
![]() | |
Роден | 990 г. |
---|---|
Починал | |
Погребан | Шпайерска катедрала, Шпайер, Федерална република Германия |
Религия | християнство |
Управление | |
Период | 1024 – 1039 |
Коронация | 26 март 1027 (император на Свещената Римска империя) |
Предшественик | Хайнрих II |
Наследник | Хайнрих III |
Семейство | |
Род | Салическа династия |
Баща | Хайнрих |
Майка | Аделхайд от Метц |
Съпруга | Гизела Швабска (1027) |
Деца | Хайнрих III Матилда от Франкония |
Подпис | ![]() |
Конрад II в Общомедия |
Конрад II (на немски: Konrad II, Konrad der Ältere) е от 1024 – римско-немски крал на Източното франкско кралство (regnum francorum orientalium), от 1026 – крал на Италия, император на Свещената Римска империя от 1027 до 1039 г., от 1034 – крал на Бургундия. Той е първият римско-германски император от франкската Салическа династия. Това обаче не може да се твърди със сигурност, тъй като подобно разграничаване се появява чак в края на династията.
Конрад постепенно увеличава териториите, оставени от предшественика му Хайнрих II, и разпростира властта на империята. Въпреки многото въстания по негово време управлението му никога не е застрашено. Успява да запази северните и източните части на империята само с помощта на отстъпени територии.
Произход
[редактиране | редактиране на кода]Роден е през 990 г. в Шпайер, Свещена Римска империя. Син е на Хайнрих (* 970, † 998/1000), граф на Вормсгау, и Аделхайд от Мец (* 970, † 19 май 1039/1046) от род Матфриди.
Възкачване на трона
[редактиране | редактиране на кода]Император Хайнрих II не оставя наследници и претенденти за трона на Кралство Германия са двама с името Конрад, правнуци на Ото I по женска линия. Изборът се състои от цялата светска и църковна германска аристокрация в Майнц на 4 септември 1024 г. Повече гласове получава по-старият Конрад, син на Хайнрих фон Шпайер. Според предварителната уговорка загубилият не направил контестация, смяната на властта протекла гладко и вдовстващата кралица Кунигунда предава кралските инсигнии на Конрад II на 8 септември 1024 г.
За да се подсигури на трона, Конрад убеждава съветниците си да изберат малолетния му син Хайнрих за херцог на Бавария, като в случай на смърт на бащата короната преминава у него. След това заминава за Италия, където светските владетели са настроени против немското владичество, но миланският архиепископ Ариберт поддържа германския крал. След като се коронясва в Милан с желязна корона, Конрад се отправя към Рим, където на 26 март 1027 г. папа Йоан XIX го коронясва официално за император на Свещената Римска империя. Князете на Капуа, Беневенто и Салерно признават неговото върховенство.
Управление
[редактиране | редактиране на кода]Външна политика
[редактиране | редактиране на кода]Конрад води войни с полския крал Мешко и през 1033 г. получава част от полските земи и васална клетва от полския крал[1]:с. 62 – 3. Отношенията с Унгария също не са мирни – крал Ищван I, женен за сестрата на Хайнрих II, иска част от Бавария, която според него била зестра на съпругата му. Унгарската армия навлиза в земите на Австрия и превзема една част от тях. Конрад е принуден да подпише мирен договор и загубва тези територии.
През 1035 г. възкачилият се на чешкия трон Бретислав признава своята васална зависимост от Конрад. През 1038 г. швабският херцог Херман умира при епидемия и Конрад дава Херцогство Швабия на сина си; след смъртта на херцога на Каринтия той получава Херцогство Каринтия, а тъй като владее Бавария, само Саксонското и Лотарингското херцогства не са в неговите ръце.
Най-големият му външнополитически успех е присъединяването на Горна Бургундия. Конрад успява да убеди крал Рудолф, че е легитимен наследник на Хайнрих II и короната на Бургундия му принадлежи по право. Оказва се, че местната аристокрация предпочита за крал графа на Шампан и се налага Конрад да воюва. След двегодишна война през 1034 г. Бургундия е вече част от империята.
Вътрешна политика
[редактиране | редактиране на кода]Във вътрешната си политика Конрад II прави много, за да осигури наследственост на властта за потомството си. За да затвърди авторитета си сред италианците Конрад издава специален едикт, с който фиефовете се наследяват по мъжка линия и така отнема възможността големите феодални сеньори да отнемат малките владения.
Фамилия
[редактиране | редактиране на кода]Конрад II се жени през 1016 или 1017 г. за Гизела Швабска (989/990 – 1043) от фамилията Конрадини, дъщеря на Херман II, херцог на Швабия, и на Герберга Бургундска. С нея той има три деца:[2][3][4]
- Хайнрих III (* 28 октомври 1017, † 5 октомври 1056), (1046 – 1056 император на Свещената Римска империя)
- Матилда (* 1027, † януари 1034), сгодена 1033 г. за Анри I, крал на Франция.
- Беатрикс (* ок. 1030, † 26 септември 1036)
Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Franz-Reiner Erkens: Konrad II. (um 990 – 1039); Herrschaft und Reich des ersten Salierkaisers. Pustet, Regensburg 1998, ISBN 3-7917-1604-2.
- Werner Trillmich: Kaiser Konrad II. und seine Zeit. Hrsg. aus dem Nachlass des Verfassers von Otto Bardong. Europa-Union-Verlag, Bonn 1991.
- Хервиг Волфрам: Konrad II. 990 – 1039; Kaiser dreier Reiche. Beck, München 2000, ISBN 3-406-46054-2 (Rezension).
- Хервиг Волфрам: Konrad II., Bernd Schneidmüller/Stefan Weinfurter: Die deutschen Herrscher des Mittelalters, Historische Porträts von Heinrich I. bis Maximilian I. Verlag C.H. Beck, München 2003, S. 119 – 135 und 571f. (Bibliografie), ISBN 3-406-50958-4.
- Heinrich Appelt: Konrad II. Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 12, Duncker & Humblot, Berlin 1980, ISBN 3-428-00193-1, S. 492 – 495 (Digitalisat).
- Stefan Rheingans: Konrad II. Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 4, Bautz, Herzberg 1992, ISBN 3-88309-038-7, Sp. 400 – 409.
- Europaische Stammtafeln, by Wilhelm Karl, Prinz zu Isenburg, Vol. XXIX, Tafel 36.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Гагова, Красимира. Средновековна Европа X – XIII век. Лекционен курс. София, ИК Полис ООД, 2007. ISBN 978-954-796-020-6. с. 238.
- ↑ Wetterau, genealogy.euweb.cz
- ↑ Konrad of Franconia, fmg.ac
- ↑ Konrad II, Holy Roman Emperor, Duke of France, King of Burgundy & Italy, our-royal-titled-noble-and-commoner-ancestors.com
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Документите на Конрад II в DMGH
- Veröffentlichungen zu Konrad II, Opac, Regesta Imperii
|
|