Бонч-Бруєвич Михайло Олександрович — Вікіпедія
Бонч-Бруєвич Михайло Олександрович | |
---|---|
![]() | |
Народився | 9 (21) лютого 1888[1] Орел, Російська імперія[1] |
Помер | 7 березня 1940[1] (52 роки) Ленінград, РРФСР, СРСР[1] ·пневмонія |
Поховання | Богословське кладовище |
Країна | ![]() |
Діяльність | інженер, викладач університету |
Галузь | радіоелектроніка |
Alma mater | Миколаївське інженерне училище[d] |
Науковий ступінь | доктор технічних наук |
Знання мов | російська |
Заклад | Нижньогородський державний технічний університетd |
Членство | Російська академія наук і Академія наук СРСР |
Рід | Q122958749? |
Діти | Aleksey Bonch-Bruyevichd |
Миха́йло Олекса́ндрович Бонч-Бруєвич (*21 лютого 1888, Орел — †7 листопада 1940) — російський радіоінженер, зробив великий внесок у розвиток радіотехніки СРСР.
Народився в місті Орел. З 1922 — професор Московського вищого технічного училища, в 1932 — професор Ленінградського інституту зв'язку.
Член-кореспондент АН СРСР (з 1931).
В 1916—19 Бонч-Бруєвич організував радіолампове виробництво в Радянській Росії. В 1918—29 очолював радіолабораторію в Нижньому Новгороді, яка розв'язала багато проблем в галузі радіомовлення, далекого радіозв'язку на коротких хвилях і в конструюванні нових систем радіоламп. За завданням В. І. Леніна Бонч-Бруєвич в 1922 збудував першу у світі потужну (12-кіловатну) радіомовну станцію ім. Комінтерну. В 1924—30 під керівництвом Бонч-Бруєвича було вивчено особливості поширення коротких радіохвиль, розроблено короткохвильові спрямовані антени і збудовано короткохвильові лінії далекого радіозв'язку. Крім того, Бонч-Бруєвич вивчав ультракороткі хвилі з метою їх практичного застосування, зокрема в галузі радіолокації.
- Основы радиотехники, ч. 1—2. М., 1935— 36
- Собрание трудов. М.—Л., 1956.
- Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- ↑ а б в г д Бонч-Бруевич Михаил Александрович // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
![]() | Це незавершена стаття про особу. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |