Егіпан — Вікіпедія
Егіпан | |
---|---|
![]() | |
Божество в | давньогрецька міфологія |
Батько | Зевс або Аполлон |
Мати | Ега[d] |
![]() |
Егіпан (дав.-гр. Αἰγίπαν, Αἰγίπανος, «Козел-Пан») — міфічна істота з грецької міфології, іноді ототжнювана з Паном. Очевидно, має пізніше походження.
За Гігіном, Егіпан був сином Зевса (за іншими версіями Аполлона) і Еги (також званої Боетіс або Екс)[1] і був перенесений на зорі[2]. Інші називають Егіпана батьком Пана і заявляють, що він, як і його син, був наполовину цапом, наполовину рибою, схожою на сатира[3]. Таким чином, у грецькому мистецтві Егіпана часто зображено у вигляді морського цапа, міфічної істоти, образ якої використано для позначення сузір'я Козорога. За однією з версій міфу, коли Зевс у змаганні з титанами втратив сухожиля рук і ніг, Гермес і Егіпан таємно повернули їх йому і приладнали на місця[4]. Згідно з римською традицією, згаданою Плутархом, Егіпан походить від кровозмісних зносин Валерії Тускулумської та її батька Валерія і він є лише іншим ім'ям Сільвана[5].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Evolution_and_disease_%281890%29_%2814740994546%29.jpg/220px-Evolution_and_disease_%281890%29_%2814740994546%29.jpg)
Пізніші письменники, такі як Пліній Старший, використовували терміни «егіпанці» для опису раси диких людей, схожих на сатирів, які, за легендами, проживали в Лівії. У середньовічних бестіаріях терміни "егіпани" та "сатири" іноді використовували для опису мавпоподібних чи звіроподібних істот. Вважають, що прообразом егіпанів були бабуїни. Егіпанів також згадано в книзі Едгара Аллана По «Падіння дому Ашерів».
- Apollodorus, Бібліотека з англійським перекладом сера Джеймса Джорджа Фрейзера, FBA, FRS у 2 томах, Кембридж, Массачусетс, видавництво Гарвардського університету; Лондон, William Heinemann Ltd., 1921 ISBN 0-674-99135-4. Онлайн-версія в цифровій бібліотеці Perseus. Грецький текст доступний на тому ж сайті.
- Hyginus, Astronomica з «Міфів про Гігіна», переклала та відредагувала Мері Грант. Публікації Канзаського університету з гуманітарних досліджень. Онлайн-версія у текстовому проєкті Topos.
- Hyginus, Fabulae з «Міфів про Гігіна», переклала та відредагувала Мері Грант. Публікації Канзаського університету з гуманітарних досліджень. Онлайн-версія в текстовому проєкті Topos.
- Плутарх, Моралія з англійським перекладом Френка Коула Беббіта. Кембридж, Массачусетс. Видавництво Гарвардського університету. Лондон. ТОВ «Вільям Гайнеманн», 1936 Онлайн-версія в цифровій бібліотеці Perseus. Грецький текст доступний на тому ж сайті .
- Сміт, Вільям, Словник грецької та римської біографії та міфології, Лондон (1873). Онлайн-версія в цифровій бібліотеці Perseus.
- ↑ Hyginus, Fabulae 155.
- ↑ Hyginus, De Astronomica 2.13.28
- ↑ Eratosthenes, Catasterismi 27
- ↑ Apollodorus, 1.6.3; Hyginus, De Astronomica 2.13.28
- ↑ Plutarch, Parallela minora 22; Smith, s.v. Aegipan.