Тон Каанен — Вікіпедія
![]() | ||
![]() | ||
Особисті дані | ||
---|---|---|
Народження | 18 березня 1966 (58 років) | |
Гелен, Нідерланди | ||
Зріст | 189 см | |
Громадянство | ![]() | |
Позиція | захисник | |
Тренерська діяльність** | ||
Сезони | Команда | Місце |
1999—2001 2001—2003 2004—2005 2005—2006 2006 2006 2006—2007 2009—2010 2010—2011 2012—2013 2013 2013—2014 2014—2015 2015 2018 | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | |
** Тільки на посаді головного тренера. |
Тон Каанен (нід. Ton Kaanen; нар. 18 березня 1966) — нідерландський футболіст та тренер, виступав на позиції захисника.
Народився в Гелені. Футбольну кар'єру розпочав у команді з рідного міста — «Квік-08», у дебютному для себе сезоні в дорослому футболі допоміг своїй команді вийти до другого дивізіону аматорського чемпіонату Нідерландів. Потім віиступав у клубах «ВВ-Сіттард» та «Гелен-Зюйд» у Гофдклассі (другий дивізіон аматорського чемпіонату країни). Останнім клубом Тона в Нідерландах був ВВ «Гейдеблюм» з Гелена. У 1999 році завершив кар'єру футболіста в бельгійському клубі «Мехелен-Веллен»[1]. Оскільки був лівоногим гравцем, то протягом усієї футбольної кар'єри виступав на лівому фланзі: спочатку — півзахисту, а наприкінці кар'єри — захисту. У професіональному футболі ніколи не грав. Як зазначив сам Каанен: «Як футболіст, я не був достатньо кваліфікованим, щоб стати профі»[2].
По завершенні кар'єри гравця розпочав тренерську діяльність. Спочатку тренував молодіжну команду «Гелен-Зюйд», разом з якою двічі вигравав чемпіонат. Вивів команду до третьої найвищої ліги регіонального чемпіонату. З 1999 по 2001 рік тренував клуб «Гелен-Зюйд» (четверта ліга). У дебютному для себе сезоні понизився в класі, проте вже наступного року повернув втрачені позиції.
У 2001 році обійняв посаду директора футбольної школи «Рода» (Керкраде). Також очолював другу команду «Роди» (молодіжний склад).
У січні 2004 року розпочав працювати головним тренером клубу Української Прем'єр-ліги «Металург» (Донецьк)[3]. 14 marca 2004 awansował na stanowisko głównego trenera Metałurha[4]. По завершенні сезону 2003/04 років залишив команду[5].
Коли Аркадій Гайдамак придбав ізраїльський футбольний клуб, «Бейтар» (Єрусалим), то почав шукати того, хто зможе дати клубу новий імпульс та поглянути з боку, які зміни потрібно провести. До клубу було запрошено Каанена, який замінив Елі Охана, проте Тон надовго в команді не затримався[6].
Керуючи тим же складом футболістів, що й Охана, Каанен вдалося добитися непоганих результатів, отримати репутацію «рятівника» та створити передумови можливості поборотися за право виступати в континентальних турнірах (Ліга чемпіонів або Кубок УЄФА). Коли Луїс Фернандес був призначений генеральним директором, у француза почали виникати численні суперечки з керівництвом щодо кваліфікації Каанена та його здатності керувати клубом, який прагне стати силою в європейському футболі. Незабаром Тона було звільнено, проте в ізраїльських уболівальників він був дуже популярним, згодом з цієї популярності він отримав дивіденди.
Коли керівництво «Маккабі» (Тель-Авів) вирішило більше не терпіти провальні результати команди під час 100-річного ювілею клубу, стало очевидним, що головний тренер команди Нір Клінгер стоїть на шляху подальшого розвитку клубу. Каанена було призначено виконувачем обов'язків головного тренера.[7][8]. Незважаючи на підписання за великі кошти двох іменитих гравців, у Кубку Ізраїля столичний клуб програв з рахунком 0:4 представнику другого дивізіону чемпіонату країни «Хапоель» (Акко). Окрім цього в чемпіонаті Ізраїлю «Маккабі» регулярно втрачав очки. Команда займала 6-е місце в чемпіонаті країни й керівництво клубу вирішило звільнити нідерландця.
4 червня 2006 року Тона Каанена було призначено головним тренером «Маккабі» (Нетанья)[9], проте під керівництвом нідерландського фахівця клуб з Нетанії не зіграв жодного офіційного поєдинку, оскільки вже за тиждень його було звільнено[10]. Причиною звільнення стали сексуальні домагання до дружини одного з тренерів «Бейтара».
Після відходу з Нетанії був близьким до підписання договору з «Бней-Сахнін», який залишив вищу лігу чемпіонату Ізраїлю.
Проте вже незабаром Каанен повернувся до тренерської роботи (фактично, через місяць) й очолив клуб Української Прем'єр-ліги «Сталь» (Алчевськ)[11][12]. На посаді головного тренера Тон Каанен замінив Миколу Павлова. За словами самого нідерландця, не він формував цю команду й очолив її в складній турнірній ситуації. Підсумком його роботи наприкінці сезону став виліт «Сталі» в Першу лігу та звільнення нідерландця[13].
У червні 2009 року Каанен підписав контракт з мальтійською «Валеттою». «Об'єктивним завданням у [цій] країні є чемпіонство [як] зв'язок, щоб дістатися до Європи», — сказав Каанен у Лімбурзі. На острів він запросив до себе Йорді Кройфа як гравця та помічника головного тренера[14]. Обоє нідерландці вже разом працювали в донецькому «Металурзі». На чолі столичного клубу завоював Кубок Мальти.
Влітку 2010 року Йорді Кройф оголосив, що завершує кар'єру футболіста та приєднається до АЕК (Ларнака) на посаду футбольного директора[15]. На посаду головного тренера команди він запросив Тона Каанена, цей тандем поставив перед собою мету створити найсильнішу футбольну команду на Кіпрі. Вже за підсумками першого ж сезону перебування на посаді головного тренера кіпрського клубу вивів його до новоствореної Ліги Європи, запросив до команди колишніх гравців збірної Нідерландів Кефіна Хофланда та Грегора ван Дюйка. У сезоні 2011/12 років до команди приєднався ще один колишній гравець нідерландської збірної, Тім де Клер.
1 вересня 2013 року керівництво клубу грецької Суперліги «Верія» оголосило, що Каанена призначено новим головним тренером команди[16]. Проте вже через декілька тижнів нідерландця було звільнено.
Наприкінці жовтня 2013 року підписав контракт до завершення сезону з кіпрським «Аріс» (Лімасол).
У червні 2014 року очолив клуб нідерландської Топклассе «Де Трефферс».
У квітні 2015 року залишив аматорський нідерландський клуб та перейшов до «Аполлона» (Лімасол), який на той час був лідером у чемпіонату Кіпру[17][18]. Регулярну частину чемпіонату «Аполлон» завершив на першому місці, проте в чемпіонському плей-оф поступився АПОЕЛу (Нікосія). У травні 2015 року залишив клуб за власним бажанням.
У липні 2015 року Каанен повернувся до «Роди», де став технічним консультантом і, серед іншого, відповідав за налогодження співпраці з «Тоттенгем Готспур»[19]. У жовтні того ж року переведений на посаду технічного директора[20][21]. У першому ж сезоні на новій посаді регулярно конфліктував з тренером Даріє Калежичем, якого влітку 2016 року замінив Янніс Анастасіу[22][23]. У другому сезоні свого перебування в клубі провокував конфлікти в команді. 5 квітня 2017 року був звільнений з займаної посади[24]. Офіційною причиною звільнення стали двотижневі пошуки футбольних талантів у Південній Америці всупереч рішення керівництва клубу[25]. Решту сезону «Рода» дограла без технічного диектора, а вже наступного призначили Губа Стевенса. Напередодні завершення чемпіонату також було звільнено й Анастасіу[26]. 31 липня клуб і технічний директор домовилися про розірвання контракту[27]. За два роки, роботи Каанена в «Роді», він запросив до клубу понад 30 гравців, більшість з яких в команді не затрималися. Мав напружені стосунки як з Даріє Калежичем, так і з Яннісом Анастасіу. Особливо часто конфліктував з Калежичем. Анастасіу вважав Каанена профнепридатним для посади технічного директора, тому вважав за краще співпрацювати з радником Зефом Вергюсеном та дослухався до його порад.
У лютому 2018 року нідерландця призначили головним тренером словацького ФК «Сениця».
Команда | Нац | З | По | Досягнення | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Іг | В | Н | П | % Перемог | ||||||
«Металург» (Донецьк) | ![]() | 1 січня 2004 | 30 червня 2004 | 15 | 7 | 5 | 3 | 46,67 | ||
«Бейтар» (Єрусалим) | ![]() | 17 вересня 2005 | 12 грудня 2005 | 15 | 9 | 1 | 5 | 60,00 | ||
«Маккабі» (Тель-Авів) | ![]() | 25 грудня 2005 | 30 травня 2006 | 25 | 8 | 9 | 8 | 32,00 | ||
«Сталь» (Алчевськ) | ![]() | 14 липня 2006 | 30 червня 2007 | 29 | 4 | 7 | 18 | 13,79 | ||
«Валетта» | ![]() | 1 липня 2009 | 30 травня 2010 | 35 | 23 | 7 | 5 | 65,71 | ||
АЕК (Ларнака) | ![]() | 1 липня 2010 | 11 листопада 2011 | 52 | 19 | 15 | 18 | 36,54 | ||
«Енозіс» | ![]() | 27 вересня 2012 | 30 червня 2013 | 29 | 7 | 8 | 14 | 24,14 | ||
«Верія» | ![]() | 2 вересня 2013 | 29 вересня 2013 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0.00 | ||
«Аріс» (Лімасол) | ![]() | 23 жовтня 2013 | 30 травня 2014 | 29 | 6 | 10 | 13 | 20,69 | ||
«Де Трефферс» | ![]() | 22 червня 2014 | 9 квітня 2015 | 28 | 12 | 7 | 9 | 42,86 | ||
«Аполлон» (Лімасол) | ![]() | 9 квітня 2015 | 24 травня 2015 | 6 | 2 | 1 | 3 | 33,33 | ||
«Сениця» | ![]() | 8 лютого 2018 | 12 | 4 | 3 | 5 | 33,33 | |||
Загалом
| 280 | 103 | 73 | 104 | 36,79 |
- ↑ UA-Футбол. В донецком «Металлурге» — новый главный тренер (рос.)
- ↑ Ambitieuze Ton Caanen kent geen grenzen (deel 1) [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.], Voetbalzone.nl vom 16. Mai 2009] (нід.)
- ↑ Том КААНЕН: «В Украине играют сердцем»[недоступне посилання]
- ↑ UA-Футбол. Новый главный тренер донецкого «Металлурга» — Том Каанен (рос.)
- ↑ UA-Футбол. Славолюб Муслин — новый тренер донецкого «Металлурга»! (обновлено) [Архівовано 12 грудня 2004 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Том Каанен покинул «Бейтар» — Футбол — Sports.ru [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Ton Caanen named coach at Maccabi Tel Aviv. Haaretz.com. 21 грудня 2005. Архів оригіналу за 16 квітня 2012. Процитовано 13 грудня 2010.
- ↑ Том Каанен возглавил тель-авивский «Маккаби» (рос.)
- ↑ Caanen to coach Mac.Netanya. Haaretz.com. 5 червня 2006. Архів оригіналу за 3 листопада 2012. Процитовано 13 грудня 2010.
- ↑ Netanya cuts Caanen. Haaretz.com. 12 червня 2006. Архів оригіналу за 3 листопада 2012. Процитовано 13 грудня 2010.
- ↑ News Round-up: Okocha and Lehmann on the move. UEFA.com.com. 19 липня 2006. Архів оригіналу за 25 жовтня 2012. Процитовано 13 грудня 2010.
- ↑ UA-Футбол. Тон Каанен — новый главный тренер ФК «Сталь» (рос.)
- ↑ UA-Футбол. Геннадий Баткаев — главный тренер алчевской «Стали». Архів оригіналу за 22 вересня 2007. Процитовано 19 січня 2019.
- ↑ Cruyff to join Caanen at Valletta. UEFA.com.com. 5 червня 2009. Архів оригіналу за 26 жовтня 2012. Процитовано 13 грудня 2010.
- ↑ UA-Футбол. АЕК собирается подписать игрока алчевской «Стали» [Архівовано 2 червня 2010 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Ο Τον Κάανεν νέος προπονητής της ΒΕΡΟΙΑΣ!. 31 серпня 2013. Архів оригіналу за 2 September 2013. Процитовано 31 серпня 2013.
- ↑ Ton Caanen, van topklasser naar CL-kandidaat (нід.). NOS. 9 april 2015. Архів оригіналу за 27 грудня 2016. Процитовано 27 december 2016.
- ↑ Caanen maakt pikante overstap naar Cyprus (нід.). Voetbal International. 9 april 2015. Процитовано 27 december 2016.
- ↑ Caanen slaat brug tussen Roda JC en Tottenham Hotspur (нід.). Voetbal International. 12 augustus 2015. Архів оригіналу за 14 січня 2016. Процитовано 27 december 2016.
- ↑ Ton Caanen technisch directeur Roda JC Kerkrade (нід.). Roda JC. 16 oktober 2015. Архів оригіналу за 27 грудня 2016. Процитовано 27 december 2016.
- ↑ Roda JC stelt Caanen aan als technisch directeur (нід.). Voetbal International. 16 oktober 2015. Архів оригіналу за 24 жовтня 2015. Процитовано 27 december 2016.
- ↑ Kalezic: 'Misschien is Caanen te lang autoverkoper geweest' (нід.). Voetbal International. 8 mei 2016. Процитовано 27 december 2016.
- ↑ Anastasiou moet aanvallen weer prioriteit geven bij Roda (нід.). Voetbal International. 18 juni 2016. Процитовано 27 december 2016.
- ↑ Caanen per direct geen technisch directeur meer bij Roda JC [Архівовано 20 січня 2019 у Wayback Machine.], ad.nl, 5 april 2017 (нід.)
- ↑ Reisje naar Zuid-Amerika kost Caanen de kop bij Roda JC (нід.). AD. 7 april 2017. Архів оригіналу за 19 січня 2019. Процитовано 5 augustus 2017.
- ↑ Roda JC zet Anastasiou op straat en haalt Stevens binnen (нід.). Voetbal International. 23 mei 2017. Процитовано 5 augustus 2017.
- ↑ Roda JC bereikt akkoord met Caanen (нід.). Voetbal International. 31 juli 2017. Процитовано 5 augustus 2017.
- Візитна картка тренера на офіційному сайті УПЛ [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.]
- Профіль футболіста на сайті FootballFacts.ru (рос.)
- Профіль тренера [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.] на сайті soccerway.com
- Профіль тренера [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.] на сайті transfermarkt.com
- Профіль тренера [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.] на сайті soccerpunter.com
- Профіль тренера [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.] на сайті zerozero.pt
- Профіль тренера [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.] на сайті footballdatabase.eu
- Профіль тренера [Архівовано 19 січня 2019 у Wayback Machine.] на сайті worldfootball.net
- Профіль тренера на сайті «Український футбол»
- Профіль тренера на сайті scoresway.com