Севдалин Маринов – Уикипедия
Тази статия е за българския щангист. За боксьора вижте Севдалин Маринов (боксьор).
Севдалин Маринов | |
български щангист | |
Роден | |
---|---|
Националност | ![]() |
Спортна кариера | |
Спорт | Вдигане на тежести |
Спортен клуб | ЦСКА (София) |
Ръст | 152 cm |
Семейство | |
Деца | 2 |
Олимпийски игри | ||
---|---|---|
![]() | Сеул 1988 | щанги до 52 кг |
Севдалин Маринов е български спортист, състезател по вдигане на тежести.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Роден е на 11 юни 1968 г. в Асеновград. Учи профил вдигане на тежести в Средно спортно училище „Васил Левски“ в град Пловдив.[1] Привлечен е в националния отбор от Иван Абаджиев. Състезава се в категория до 52 кг.
Спортната му кариера започва ударно. В периода 1985-1988 г. е непобедим на големи форуми в категория до 52 кг. Петкратен европейски шампион (1985, 1986, 1987, 1988, 1990). Трикратен световен шампион (1985, 1986, 1987, 1988) и сребърен медалист (1989). През кариерата си поставя 6 световни и 9 олимпийски рекорда.[2]
На летните олимпийски игри в Сеул през 1988 г. печели златния медал след шест сполучливи опита и нови световни рекорди в изхвърлянето и двубоя. След него титли печелят Митко Гръблев, Ангел Генчев и Борислав Гидиков. Стефан Топуров взима сребро, а Александър Върбанов- бронз. Гръблев и Генчев обаче дават положителни проби и медалите им са отнети. Федерацията по вдигане на тежести изтегля от участие останалите ни състезатели.
Премества се да живее и работи в Австралия, като е женен за дъщерята на Сам Кофа, вицепрезидент на международната федерация по вдигане на тежести и на австралийската федерация (1991). Има две деца. Известно време се състезава за Австралия и печели златен медал на Игрите на Британската общност (1994). Помощник-треньор на различни формации на националния отбор на Австралия. Името му се свързва с обвинения за притежанието на забранени вещества.
След развод със съпругата си се завръща в България и учи в НСА. Отговаря за международната дейност на Българската федерация по вдигане на тежести.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Наша гордост, сайт на Спортно училище „Васил Левски“ (Пловдив).
- ↑ Севдалин Маринов, Sporta.bg (архивирано от оригинала).