Бої за Горлівку (1918) — Вікіпедія
![]() | Цю статтю треба вікіфікувати для відповідності стандартам якості Вікіпедії. (липень 2017) |
Бій за Горлівку — військові дії між Армією УНР та частинами радянської маріонеткової «Донецько-Криворізької республіки» за контроль над одним з найбільших політичних і економічних центрів Донбасу — Горлівкою, що тривали 25–27 квітня 1918 року. Протистояння відбувалось в ході боїв за Донецький басейн.
23 квітня 1918 головнокомандувач 3-ї армії РСЧА Чакванай вислав з Горлівки ненадійні для більшовиків частини до Луганська. Навколо міста і селищ була створена лінія оборони: Олександрівка, Іванопілля, Олександрово, Зайцеве, Климовські хутора. 24 квітня 1918 частини Слов'янської групи військ УНР під командуванням генерала Володимира Сікевича підійшли до околиці Горлівки і зупинилися на відпочинок в одній з балок. У напрямку до Горлівці був висланий розвідувальний загін на чолі з хорунжим Бабенко. Ближче до 15 години розвідувальний загін повернувся в розташування і доповів генералу Володимиру Сікевичу:
У напрямку до Горлівки з Дебальцевого йшла велика група військ колишньої Російської імператорської армії яка перейшла на бік більшовиків, нею командували Єгоров і Лазарєв, група налічувала приблизно 40 тисяч. Також більшовики вели переговори з шахтарями, щоб ті перейшли на їхній бік, навколо Горлівки, Микитівки розставлена артилерія готова вести вогонь прямою наводкою.
Після цього відбулися збори групи, на яких більшість командирів і козаків підтримали ідею наступу на Горлівку. Після зборів Сікевич разом з командиром артилеристів Одинцем обрали позиції в околицях Горлівки для ведення дальнього і ближнього артилерійського вогню. Кінноті під командуванням Ляховича Сікевич наказав приготуватися до майбутнього бою[1]. Для кожної групи було дано наказ зайняти Горлівку, Микитівку, Ртутний завод.
Вночі розвідка донесла, що більшовики знають розташування Слов'янської групи та чекають її наступу, і збираються на світанку кіннотою чисельністю тисячі вершників вдарити по позиції козаків. Тільки почало світати, кіннота під командуванням Ляховича виступила на зустріч більшовицький кінноті з криками:
За Україну! За її свободу! За славу козацьку!
Бій тривав півгодини, кіннота більшовиків відступила. Розгромивши ворожу кінноту, козаки оточили з усіх боків ліве крило ворожих позицій і продовжували переслідування. Відразу після початку бою була пошкоджена залізниця, що завадило противнику відступити потягами[2]. Почалася артилерійська перестрілка, водночас німці повели наступ бойовим строєм на позиції більшовиків в Микитівці, по них був відкритий вогонь з кулеметів. Зустрівши запеклий опір на укріплених позиціях в Микитівці, козаки обійшли її і почали займати Горлівку. В цей час, з метою перешкоджання козакам, які збирались зайняти Горлівку, більшовики відкрили вогонь по місту з артилерії. Сікевич наказав відкрити вогонь з гармат по артилерійських позиціях більшовиків у Микитівці. Придушивши артилерію, частини Армії УНР зайняли Микитівку.[3]
Бій ще тривав на Ртутному заводі, захисники якого не здавалися. Сікевич вислав туди підкріплення дорошенківців і за короткий час ворог вивісив білий прапор.[4]
26 квітня, отримавши підкріплення, червоноармійці за підтримки артилерії почали наступати на позиції української армії, яка перебувала на станції Микитівка. Група Сікевича разом з німцями контратакувала противника. Після тригодинного бою червоноармійці відступили, козаки захопили багато вагонів з майном артилерії і кулеметами.
27 квітня 6-та сотня Дорошенківського полку, яка перебувала на правому крилі німецьких частин, відбила атаку червоноармійців, які глибоко обійшли це крило. На чолі з сотником Коваленко вони розбили більшовиків, при цьому 26 вояків противника було вбито, 9 — взято в полон, захоплено багато кулеметів. Переслідуючи противника, козаки увірвалися в Горлівку і захопили потяги, які були готові до від'їзду[5].
Армії УНР в Горлівці протистояла 3-тя РСЧА під командуванням Чекваная. Також, в районі Горлівки сили більшовиків загалом складалися з озброєних робітників, які з огляду на ліквідацію підприємств були змушені записуватись до Червоної армії. Але серед них були і козачі відділи[6].
В околиці Горловки була вирита братська могила де всіх і загиблих в бою козаків поховали. Втрати 25 квітня .
німці
- 16 убитих
- 49 поранених
- при визволенні міста від більшовиків в квітні 1918 року загинув уродженець Сілезії 1886 року народження Йозеф Лангер.[7]
1-й Запорізький імені гетьмана Петра Дорошенка піхотний полк (командир — полковник А. Загродський)
- Вбито 2 старшини, і 5 козаків.
- Поранено 3 старшини, 9 козаків.
3-й Гайдамацький піхотний полк (полковник В. Сікевич, потім сотник О. Волох)
- Убитий 1 старшина, 9 козаків.
- Поранено 22
3-й Запорізький імені гетьмана Богдана Хмельницького піхотний полк (полковник А. Шаповал)
- Поранено 2
артилерія
- Вбито 2.
- Поранено 3.[8]
Втрати 26 квітня
- Вбито 1
- Поранено 12 з них 2 старшин.[9]
- 11 гармат
- 22 кулемети
- 445 гвинтівки
- 49 обозних возів
- 1000 полонених
Захоплених німцями партизан відправили до Німеччини. На станції захоплено 1152 завантажених вагони з вугіллям і 1 млн пудів незавантаженого вугілля. Вагони відправили до Києва, німці собі забрали 500 вагонів антрациту[8].
- Загродський, Олександр Олександрович — полковник.
- Ляхович Євген — хорунжий.
- Новиков -сотнік.
- Болотов- полковник.
- Сінкевич Леонід — кадет.
- Дунаєв
- Геращенко
- Єфименко, Буц, Черненко — козаки.
- Савельєв — сотник.
- Баєв — сотник.[8]
- ↑ Сікевич В. Спогади «Сторінки із записної книжки» (1943—1951) Т. 7. С. 12.
- ↑ Сікевич В. Спогади «Сторінки із записної книжки» (1943—1951) Т. 7. С. 13—14.
- ↑ Сікевич В. Спогади «Сторінки із записної книжки» (1943—1951) Т. 6. С. 39.
- ↑ Сікевич В. Спогади «Сторінки із записної книжки» (1943—1951) Т. 7. С. 14.
- ↑ Монкевич Б. «Похід Болбочана на Крим: Спогади». С. 219—220.
- ↑ Монкевич Б. «Похід Болбочана на Крим: Спогади». Стор. 220.
- ↑ https://digi.landesbibliothek.at/viewer/!fulltext/AC08513816_Verlustliste_Nr_0670/29/
- ↑ а б в Сікевич В. Спогади «Сторінки із записної книжки» (1943—1951) Т. 6. Стор. 40.
- ↑ Монкевич Б. «Похід Болбочана на Крим»: Спогади Стр 219
- Монкевич Б. «Похід Болбочана на Крим»: Спогади / Редактор-упорядник Р. М. Коваль. Бібліотека Історичного клубу «Холодний Яр». — Київ: Історичний клуб «Холодний Яр»; Київ, «Наш формат», 2014. — 272 с.; іл.. — (Серія «Українська воєнна мемуаристика». — Кн. 7). Наклад 2000 пр. Обкладинка тверда, повнокольорова, повнокольорові форзаци, 127 світлин та 11 карт.
- Сікевич В. Спогади «Сторінки із записної книжки» (1943—1951) Т. 6.
- Сікевич В. Спогади «Сторінки із записної книжки» (1943—1951) Т. 7.