Деркач Леонід Васильович — Вікіпедія
Деркач Леонід Васильович | |
---|---|
![]() | |
4-й Голова Служби безпеки України | |
22 квітня 1998 — 10 лютого 2001[1] | |
Президент | Леонід Кучма |
Попередник | Радченко Володимир Іванович |
Наступник | Радченко Володимир Іванович |
Народився | 19 липня 1939 Дніпропетровськ, Українська РСР, ![]() |
Помер | 14 січня 2022 (82 роки) Київ, Україна |
Відомий як | військовослужбовець, політик |
Країна | Україна і СРСР |
Alma mater | Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара |
Політична партія | Партія регіонів |
Діти | Деркач Андрій Леонідович |
Звання | ![]() |
Нагороди | ![]() ![]() |
![]() | |
![]() | |||
---|---|---|---|
4-го скликання висунутий блоком «За єдину Україну!», виборчий окр. №36 «Дніпропетровська область» | |||
блок За єдину Україну! | 14.05.2002 | — | 25.05.2006 |
Леоні́д Васи́льович Дерка́ч (19 липня 1939, Дніпропетровськ — 14 січня 2022, Київ) — політик. Батько російського агента Андрія Деркача.
Народився 19 липня 1939 року в Дніпропетровську, українець, мав дружину. 1970 року закінчив фізико-технічний факультет Дніпропетровського університету. За фахом — інженер-механік.
У 1973 році закінчив вищі курси КДБ СРСР. Працював на «Південмаші» начальником першого відділу, на підприємствах ракетної промисловості. З 1972 року — в Управлінні КДБ СРСР в Дніпропетровській області. Був заступником директора Павлоградського механічного заводу, начальником Павлоградського відділу КДБ.
Проросійський елемент у оточенні президента Л.Кучми, який займав посади в державних органах.
З грудня 1992 року керівник Державної служби України з питань технічного захисту інформації[2]. З серпня 1994 по липень 1995 року — перший заступник Голови СБУ[3], звільнено з посади Указом Президента України від 20 липня 1995 року № 632/95[4]. З липня 1995 року голова Держмиткому України[5] (Указ Президента України від 11 липня 1996 року № 525/96[6]). Дійсний державний радник митної служби (Указ Президента України від 24 червня 1996 року № 461/96)[7]. 22 квітня 1998 року його було звільнено з посади (Указ Президента України № 352/98[8]) та призначено Головою СБУ (Указ Президента України від 22 квітня 1998 року № 353/98[9]). Звільнено з посади (Указ Президента України від 10 лютого 2001 року № 83/2001)[10]
З 14 травня 2002 по 25 травня 2006 року — народний депутат України 4-го скликання, обраний по виборчому округу № 36 «Дніпропетровська область», висунутий проросійським виборчим блоком політичних партій «За єдину Україну!». Член Комітету з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності.
З березня 2006 року кандидат у народні депутати України від Блоку НДП, № 13 в списку[11].
Помер у Києві 14 січня 2022 року у віці 82 років[12][13].
Фігурує у справі убивства журналіста Георгія Гонгадзе.
Докладніше — касетний скандал.
- Орден «Знак Пошани» (1990)
- Орден Богдана Хмельницького III ступеня (07.1999)[14]
- Іменна вогнепальна зброя (1996, 1998, 1999, 2000)
- 6 медалей
- Нагрудний знак «Почесна відзнака СБУ» (1999)
- Відзнаки Міністерства оборони України «Доблесть і честь» (1998), «Ветеран військової служби» (2000)
- Почесна відзнака НОК України (1999)
- Відзнака Міністерства вугільної промисловості України «Шахтарська доблесть» I ступеня (1999)
- 19 липня 1999 року «за сумлінну державну службу, значні заслуги у становленні громадянського суспільства та захист національних інтересів України» нагороджений Орденом Святого Станіслава 1-го ступеню[15].Примітки
- ↑ Указ Президента України від 10 лютого 2001 року № 83/2001 «Про звільнення Л. Деркача з посади Голови Служби безпеки України»
- ↑ Указ Президента України від 1 грудня 1992 року № 593/92 «Про Державну службу України з питань технічного захисту інформації»
- ↑ Указ Президента України від 9 серпня 1994 року № 433/94 «Про першого заступника Голови Служби безпеки України»
- ↑ Указ Президента України від 20 липня 1995 року № 632/95 «Про увільнення Л. Деркача з посади першого заступника Голови Служби безпеки України»
- ↑ Указ Президента України від 20 липня 1995 року № 633/95 «Про призначення Л. Деркача Головою Державного митного комітету України»
- ↑ Указ Президента України від 11 липня 1996 року № 525/96 «Про призначення Л. Деркача Головою Державного митного комітету України»
- ↑ Указ Президента України від 24 червня 1996 року № 461/96 «Про присвоєння Л. Деркачу персонального звання державної митної служби»
- ↑ Указ Президента України від 22 квітня 1998 року № 352/98 «Про звільнення Л. Деркача з посади Голови Державної митної служби України»
- ↑ Указ Президента України від 22 квітня 1998 року № 353/98 «Про призначення Л. Деркача Головою Служби безпеки України»
- ↑ Про звільнення Л. Деркача з посади Голови Служби безпеки України.
- ↑ Постанова Центральної виборчої комісії від 31 грудня 2005 року № 345 «Про реєстрацію кандидатів у народні депутати України, включених до виборчого списку Блоку НДП»
- ↑ Помер колишній голова СБУ Леонід Деркач. Лівий берег. 15 січня 2022. Архів оригіналу за 23 квітня 2023. Процитовано 16 жовтня 2023.
- ↑ Помер колишній глава СБУ Леонід Деркач. РБК-Украина (рос.). Процитовано 18 січня 2022.
- ↑ Указ Президента України від 19 липня 1999 року № 873/99 «Про нагородження відзнакою Президента України "Орден Богдана Хмельницького"»
- ↑ Міжнародний Орден Святого Станіслава [Архівовано 2022-01-15 у Wayback Machine.]
ДЕРКАЧ Леонід Васильович [Архівовано 2022-01-15 у Wayback Machine.]
- Деркач Леонід Васильович // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 1998. — Т. 2 : Д — Й. — 744 с. — ISBN 966-7492-00-8.
- сайт ВРУ
- http://www.customs.gov.ua/dmsu/control/uk/publish/article?art_id=298442&cat_id=299111[недоступне посилання з липня 2019]
Попередник: | Голова Державної митної служби України 11 липня 1995 — 22 квітня 1998 | Наступник: |
Кравченко Юрій Федорович | Соловков Юрій Петрович |
Попередник: | 4-й Голова Служби безпеки України 22 квітня 1998 — 10 лютого 2001 | Наступник: |
Радченко Володимир Іванович | Радченко Володимир Іванович |