Гети — Вікіпедія
Ґети | |
---|---|
![]() | |
Ареал | Україна, Румунія |
Раса | Європеоїдна |
Близькі до | кімерійці, даки, фракійці, скіфи, сармати, слов'яни |
Входить до | Українці, Румуни |
Релігія | Язичництво |
Згас | по VI ст. н. е. |
Гети, Ґети (грец. Γέται; лат. Getae) — племена фракійського походження[1], споріднені з даками[2], які у VI—IV ст. до н. е. проживали на півночі Балканського півострова, пониззі Дунаю, Добруджі, займали простір до правого берегу річки Дніпро[1]. Зі сходу граничили зі скіфами. Разом з кімерійцями гети в українській історії становлять власне місцеву археологічну культуру[3]; гети також мають безпосереднє відношення до етногенезу українців, увійшли до складу східних слов'ян, перебували на теренах України від бронзової доби (1800—800 років до нашої ери) до доби переселення народів (375—800 роки нашої ери)[3]. Науковий світ їх ідентифікує з липицькою культурою[3].
Про гетів відомо з творів Геродота, Плінія Старшого, Страбона, Горація, Овідія, Діона Хрисостома, Клавдія Птоломея, Йордана[2].
За даними Йордана, що у своєму творі посилається на Оросія, ґетський король Танаусіс зупинив просування єгипетських військ. У битві на березі річки Фазіс Танаїс розбив єгипетську армію, яка до того вже підкорила ефіопів та скіфів.
У V ст. до н. е. гети жили між Балканами та пониззям Дунаю[2].
У IV ст. до н. е. гети просунулися до узбережжя Чорного моря і на лівий берег Дністра[2].
Разом зі скіфами брали участь у війні з перським царем Дарієм I у 514 до н. е.[2].
Впродовж IV ст. до н. е. вели війни з македонськими царями Філіппом II та його сином Александром[2].
Протягом тривалого часу нападали на грецькі колонії у Північному Причорномор'ї, в результаті чого деякі з них (Тіра, Ольвія) були майже цілком знищені; здійснювали набіги на Фракію до Македонії та Іллірії[2]. З 60-х років I століття до н. е. до початку II століття, об'єднавшись з даками в одну державу (військово-племінний союз), вели війни з Римською державою, які закінчились поразкою гетів і включенням їхніх земель Траяном до складу римської провінції Дакія в 106[2]. Найвідомішими правителями гето-дакської держави були королі Беребіста[1] та Децебал.
У «Географії» Страбона[4] згадується країна племені гетів. Воно поділяється на дві гілки — даків та власне гетів. Перші мешкають на заході, в Дакії. Другі біля Понту, на сході країни[5].
Пізніші автори неправильно надали ім'я гети (Getae) готам[6].
- У «Трактаті про дві Сарматії» (1517) Матвій із Міхова зазначав, що в давнину гетами називали населення Європейської Сарматії, яка охоплювала ареал проживання русинів, литовців і московитів — від Вісли на заході й Дону на сході[7].
- ↑ а б в стор. 474—475, том 2, «Енциклопедія українознавства» / Гол. ред. В. Кубійович. — м. Париж, Нью-Йорк, Львів: вид. «Молоде життя»-«НТШ»; 1993 р. — ISBN 5-7707-4050-7
- ↑ а б в г д е ж и Енциклопедія історії України / редкол.: В. А. Смолій та ін.; Інститут історії України НАН України. — Київ : Наукова думка, 2004. — Т.2(Г-Д) — С.98 — ISBN 966-00-0405-2.
- ↑ а б в стор. 66-67, том. 1, «Енциклопедія українознавства» / Гол. ред. В. Кубійович. — м. Париж, Нью-Йорк, Львів: вид. «Молоде життя»-«НТШ»; 1993 р. — ISBN 5-7707-4049-3
- ↑ Страбон, «Географія», Книга VII, Глава III, § 12
- ↑ Страбон. География / перев. Г. А. Стратановского; ред. С. Л. Утченко. — г. Москва: изд. Наука, 1964 г. —Книга VII [Архівовано 18 вересня 2010 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Getae [Архівовано 15 вересня 2015 у Wayback Machine.], Енциклопедія «Британіка» (англ.)
- ↑ Книга первая. Трактат первый. О Сарматии Азиатской. Глава первая. О том, что есть две Сарматии [Архівовано 28 вересня 2013 у Wayback Machine.] // Меховский Матвей. Трактат о двух Сарматиях / Пер. и комм. С. А. Аннинского. — Москва-Ленинград: Издательство Академии наук СССР, 1936. — C.47 (рос.)
- Крапівіна В. В. Гети [Архівовано 16 січня 2017 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2004. — Т. 2 : Г — Д. — С. 98. — ISBN 966-00-0405-2.
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- Страбон. География / перев. Г. А. Стратановского; ред. С. Л. Утченко. — г. Москва: изд. Наука, 1964 г. —Книга VII [Архівовано 18 вересня 2010 у Wayback Machine.] (рос.)
- Книга первая. Трактат первый. О Сарматии Азиатской. Глава первая. О том, что есть две Сарматии [Архівовано 28 вересня 2013 у Wayback Machine.] // Меховский Матвей. Трактат о двух Сарматиях / Пер. и комм. С. А. Аннинского. — Москва-Ленинград: Издательство Академии наук СССР, 1936. — C.47 (рос.)
- Златковская Т. Д., Племенной союз гетов под руководством Буребисты (I в. до н. э.). «Вестник древней истории», 1995, № 2; (рос.)
- Иордан, О происхождении и деяниях гетов. «Getica». СПб., 1997; (рос.)
- Буданова В. П., Варварский мир эпохи Великого переселения народов. М., 2000; (рос.)
- Колоссовская Ю. К., Рим и мир племен на Дунае. I—IV вв. н. э. М., 2000. (рос.)
- Крапівіна В. В., Гети [Архівовано 7 березня 2016 у Wayback Machine.], сайт «Інститут історії України Національної академії наук України»