Каннінгем (снасть) — Вікіпедія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Cunningham.jpg/220px-Cunningham.jpg)
Каннінгем (від англ. cunningham) — снасть рухомого такелажу, різновид галса косого вітрила, застосовуваного на вітрильниках з бермудським озброєнням для змінювання форми вітрила. Назву отримав на честь винахідника, американського шкіпера Бріггса Каннінгема, переможця Кубка Америки і яхтобудівельника[1].
Відрізняється від звичайного галса способом кріплення до вітрила. Його конструкція складається з троса, що одним кінцем кріпиться до щогли або гіка під нижньою шкаториною грота. Потім трос проходить через люверс у передній шкаторині біля галсового кута, але вище його, і далі спускається донизу на протилежному боці, де кріпиться до щоглового чи гікового патрубка, або до палуби.
Натяг передньої шкаторини регулюється одночасним вибиранням-витравлюванням фала і каннінгема. Основна перевага застосування останнього — швидкість і зручність зміни натягу передньої шкаторини. Вибиранням або травленням троса змінюється натяг шкаторини, разом з тим здійснюється переміщення точки максимальної тяги вітрила в ніс чи в корму, що оптимізує форму вітрила і поліпшує його роботу. Каннінгем використовується частіше на перегонових вітрильних човнах, ніж на вітрильниках для далеких переходів і прогулянкових[2].
- ↑ Barbara Lloyd (5 липня 2003). Briggs Cunningham, 96, Racecar Pioneer and Sailing Champ. Obituaries. The New York Times. Архів оригіналу за 15 червня 2013. Процитовано 5 березня 2012.
- ↑ Sail shape. U.S. Sailing. Архів оригіналу за 5 August 2013. Процитовано 15 серпня 2013.