U-417 — Вікіпедія
U-417 | ||
---|---|---|
Під прапором | ![]() | |
Спуск на воду | 6 червня 1942 року | |
Виведений зі складу флоту | 11 червня 1943 року | |
Сучасний статус | затоплений | |
Проєкт | ||
Тип ПЧ | Торпедний ДПЧ | |
Основні характеристики | ||
Швидкість (надводна) | 17,7 вузлів | |
Швидкість (підводна) | 7,6 вузлів | |
Робоча глибина занурення | 100 м | |
Гранична глибина занурення | 220 м | |
Екіпаж | 44 осіб | |
Розміри | ||
Довжина найбільша (по КВЛ) | 67,1 м | |
Ширина корпусу найб. | 6,2 м | |
Висота | 9,6 м | |
Середня осадка (по КВЛ) | 4,70 м | |
Водотоннажність надводна | 769 т | |
Озброєння | ||
Артилерія | одна палубна гармата калібру 88-мм, одна 20-мм зенітна гармата | |
Торпедно- мінне озброєння | 4 носових і один кормовий ТА. 14 торпед |
U-417 — німецький підводний човен типу VIIC, часів Другої світової війни[1].
Замовлення на будівництво човна було віддане 20 січня 1941 року. Човен був закладений на верфі суднобудівної компанії «Danziger Werft» у Данцигу 16 серпня 1941 року під заводським номером 118, спущений на воду 6 червня 1942 року, 26 серпня 1942 року увійшов до складу 8-ї флотилії. Також за час служби входив до складу 6-ї флотилії. Єдиним командиром човна був оберлейтенант-цур-зее Вольфганг Шрайнер.
Човен зробив 1 бойовий похід, в якому не потопив та не пошкодив жодного судна.
Потоплений 11 червня 1943 року у Північній Атлантиці південно-східніше Ісландії (63°20′ пн. ш. 10°30′ зх. д. / 63.333° пн. ш. 10.500° зх. д.) глибинними бомбами британського бомбардувальника Летюча фортеця. Всі 46 членів екіпажу загинули[2].
- Luigi Settembrini (1930)
- I-55/I-155
- Л-8 «Дзержинець»
- USS Tench (SS-417)
- HMS Alliance (P417)
- Amphitrite (Q159)
![]() | Це незавершена стаття про підводний човен. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Виноски
- Джерела